Autismus

Pervazivní vývojová porucha – chorobná zaměřenost k vlastní osobě spojená s poruchou kontaktu s vnějším světem.

•	Postižení se projevuje v obl. komunikace, sociálního chování a vnímání.
•	Neschopnost pochopit smysl našeho společenského světa – jiná země, jiné pohyby, tvary, zvuky – nesrozumitelné, nepochopitelné prostředí.
•	Výsledkem je panický strach, který nám dává představu o tom, co to asi je AUTISMUS.

Výskyt autismu:
•	Na 10 000 D se narodí 4 D s autismem.
•	Z toho ¾ D s mentálním opožděním.
•	3-4krát častěji u chlapců.
•	ČR – potenciálně 15 – 20 000 osob s autismem, evidováno pouze několik set.
•	Tzn. každý rok se v ČR narodí 200 D s autismem.

Triáda příznaků
•	Neschopnost společenské interakce - brání postiženým se adaptovat na prostředí, ve kterém žijí. Život je pro ně chaos bez pravidel, a tak si sami vytvářejí pravidla, jejichž logice rozumí jen oni.
•	Neschopnost komunikace - kvalita komunikace je silně narušena, dítě často vůbec nemluví. Chybí přátelské emoční reakce, pohledy do očí. Absentuje spontaneita a tvořivost při hře. Dítě neprojevuje zájem o okolí, děti ani dospělé, nemazlí se.
•	Omezený, stereotypně se opakující repertoár zájmů a aktivit - dítě nesnáší změny, mívá specifickou příchylnost k neobvyklým předmětům, trvá na vykonávání zvláštních rutin při činnostech nefunkčního charakteru.

Etiologie:
Ani odborná literatura nezná přesné příčiny. Etiologie autismu je středem výzkumu.
Teorie podle:
•	Kannera
•	Wingové
•	Shattocka

•	Předpokládá se, že jde o neurologickou poruchu, která ovlivňuje fungování mozku
•	Až 4 x častěji se vyskytuje u chlapců
•	Většinou se projeví do tří let věku dítěte
Existují však další teorie příčin, např. nedostatečný citový přístup rodičů, vliv jiných onemocnění, metabolické poruchy organismu, špatné životní prostředí, atd.
V současné době
•	Neexistuje objektivní diagnostický nástroj pro zjiětění autismu
•	Diagnóza autismu je založena pouze na pozorovaném chování jedince
•	V raném dětství je velmi obtížné autismus diagnostikovat 

Možné příčiny vzniku autismu:
•	Zarděnky,tuberkulózní skleróza v těhotenství.
•	Metabolické poruchy organismu jedince.
•	Genetické faktory.
•	Asfyxie při narození, další perinatální rizika.
•	Dětské nemoci v raném věku.

Spektrum autistických poruch:
•	Kannerův dětský autismus
•	Dezintegrační porucha
•	Rettův syndrom
•	Klinefelterův syndrom
•	Landau-Kleffnerův syndrom
•	Atypický autismus
•	Aspergerův syndrom

Kannerův dětský a.:
•	- klasická varianta autismu, která se zařazuje do vývojových poruch (1943)

Aspergerův s.:
•	typický egocentrismus, nulová schopnost či snaha po kontaktu s vrstevníky,
•	sociální naivita,
•	důsledná pravdomluvnost,
•	šokující poznámky,
•	motoricky neobratní, problém:kolo,plavání, brusle,lyže,
•	inteligentní v abstraktním smyslu, ale ne v praktickém smyslu.

Program TEACCH
Terapie, výchova  a vzdělávání D s A a jiným komunikačním handicapem (Treatment and Education of Autistic and Communication Handicapped Children) USA, Eric Schopler
•	Model péče o D s A a jinou pervazivní vývojovou poruchou.

Obecné principy práce:
•	Individuální přístup: volba komunikace (piktogramy, psaný rozvrh), vhodné prac.místo, struktura prostředí,řešit strategie behaviorálních problémů;
•	Strukturované prostředí: pevný řád, uspořádání prostředí, namísto chaosu nastoupí pocit bezpečí a jistoty;
•	Vizuální podpora: orientace v čase, odlišuje aktivity od sebe, vede k samostatnosti.

Dítě s Autismem
•	Se může vyvíjet zcela normálně a až následně v období kolem 18 měsíce věku začít vykazovat znaky autismu (v těchto případech je snazší autismus rozpoznat)
•	Čím dříve je dítě diagnostikováno, tím dříve může započít intervence a zlepšit tak budoucí prognózu dítěte
•	Někteří jedinci s poruchami autistického spektra nejsou nikdy diagnostikováni

Diagnostická kritéria MKN – 10

1.Autismus se projevuje před třemi roky věku dítěte
2. Kvalitativní narušení sociální interakce
•	nepřiměřené hodnocení společenských emočních situací 
•	nedostačující odpověď na emoce jiných lidí 
•	nedostatečné přizpůsobení sociálnímu kontextu 
•	špatné používání sociálních signálů 
•	chybí sociálně - emoční vzájemnost 
•	slabá integrace sociálního, komunikačního a emočního chování 

3. Kvalitativní narušení komunikace
•	nedostatečné sociální užívání řeči bez ohledu na úroveň jazykových schopností 
•	porucha imaginační a společenské napodobivé hry 
•	nedostatečná synchronizace a reciprocita v konverzačním rozhovoru 
•	snížená přizpůsobivost v jazykovém vyjadřování 
•	relativní nedostatek tvořivosti a fantazie v myšlení 
•	chybí emoční reakce na přátelské přiblížení jiných lidí (verbální i neverbální) 
•	narušená kadence a důraz komunikace, které jsou odrazem modulace komunikace 
•	nedostatečná gestikulace užívaná k zvýraznění komunikace 

4. Omezené, opakující se stereotypní způsoby chování, zájmy a aktivity
•	rigidita a rutinní chování v široké škále aspektů každodenního života (všední zvyky, hry) 
•	specifická příchylnost k předmětům, které jsou pro daný věk netypické (jiné než např. plyšové hračky) 
•	lpění na rutině, vykonávání speciálních rituálů 
•	stereotypní zájmy - např. data, jízdní řády 
•	pohybové stereotypie 
•	zájem o nefunkční prvky předmětů (například omak, vůně) 
•	odpor ke změnám v běžném průběhu činností nebo v detailech osobního prostředí (například přesunutí dekorací nebo nábytku v rodinném domě) 

Nespecifické rysy
•	strach (fobie) 
•	poruchy spánku a příjmu potravy 
•	záchvaty vzteku a agrese (zvláště pokud je přítomna těžká mentální retardace) 
•	většinou chybí spontaneita, iniciativa a tvořivost při organizování volného času 
•	potíže s koncepčností při rozhodování v práci i přesto, že schopnostmi na samotné úkoly stačí 

Diagnostická kritéria pro autistickou poruchu (autistic disorder, 299.0) dle DSM - IV 
K diagnóze je zapotřebí minimálně šest níže uvedených symptomů z kategorie I, a to nejméně dva symptomy z odstavce A, nejméně jeden symptom z odstavce B a nejméně jeden symptom z odstavce C. 

A. Kvalitativní narušení sociální interakce (nejméně dva symptomy) 
•	Výrazně narušená schopnost přiměřeně užívat neverbální chování (oční kontakt, výraz obličeje, postoj těla a gesta) v různých sociálních situacích. 
•	Neschopnost vytvářet vztahy s vrstevníky s přihlédnutím na dosaženou vývojovou úroveň. 
•	Malá schopnost spontánně sdílet s ostatními radost a zájmy, mít potěšení ze společné činnosti (například dítě neukazuje věci, které ho zajímají; nepřináší ostatním věci, aby se podívali apod.). 
•	Nedostatečná schopnost sociální a emocionální empatie (neúčastní se jednoduchých sociálních hříček, preferuje činnost o samotě, ostatní lidi může využívat jako pomocníky nebo "mechanické" pomůcky). 

B. Kvalitativní narušení komunikace (nejméně jeden symptom)
•	Opožděný vývoj řeči nebo se řeč vůbec nevyvine (dítě se nesnaží nedostatek kompenzovat jiným alternativním způsobem komunikace jako jsou například mimika a gesta). 
•	U dětí, které mají vyvinutou řeč, je výrazně postižená schopnost iniciovat nebo udržet konverzaci s ostatními.
 Stereotypní a opakující se používání řeči nebo idiosynkratický jazyk.
•	Chybí různorodá, spontánní, symbolická a sociálně napodobivá hra odpovídající vývojové úrovni. 

C. Omezené, opakující se nebo stereotypní vzorce chování, zájmů nebo aktivit (nejméně jeden symptom) 
•	Nápadně výrazné zaujetí pro jednu nebo více činností, které je abnormální buď intenzitou nebo předmětem zájmu (např. meteorologie, statistika). 
•	Zjevné ulpívání na specifických, nefunkčních rituálech a rutinní činnosti, odpor ke změnám (mladší děti mohou mít katastrofální reakce na drobné změny jako je změna záclon, nebo změna polohy jídelního stolu, vyžadování stejné cesty). 
•	Stereotypní a opakující se motorické manýrování (třepání či kroutivé pohyby rukama a prsty nebo komplexní specifické pohyby celým tělem). 
•	Nepřiměřeně dlouho trvající zaujetí částmi předmětů (knoflíky, části těla) 

Kategorie II
•	Opožděný vývoj či abnormální chování alespoň v jedné z následujících kategorií se projeví před třetím rokem věku dítěte. 
•	sociální interakce 
•	jazyk ve vztahu k sociální komunikaci 
•	symbolická a fantazijní hra 

Nespecifické rysy
•	nerovnoměrný profil kognitivních schopností (např. hyperlexie) 
•	problémy s užíváním jazyka a jeho gramatickou strukturou, užívání 3. osoby singuláru namísto 1. osoby ("já"), mnoho dětí s vysocefunkčním autismem má úroveň receptivního jazyka na nižší úrovni než expresivního. 
•	upřednostňování periferního zrakového vnímání (koutkem oka) před přímým pohledem 
•	snížená schopnost imitace pohybů, nachýlená chůze či chůze po špičkách, tleskání, luskání prsty 
•	fascinace pohybem (roztáčení hraček, otvírání a zavírání dveří, fén či jiné otáčející se předměty) 
•	neobvyklé reakce na smyslové podněty (hypersenzitivita na zvuky, světla nebo doteky, nepřiměřená reakce na vůně a pachy 
•	nepřiměřené emocionální reakce (bezdůvodný pláč nebo smích, střídání nálad, afekty, úzkost, absence strachu v nebezpečných situacích) 
•	problémy s chováním (dyskoncentrace, agresivita, sebezraňování, impulzivita, záchvaty vzteku) 
•	problémy se spánkem, jídle