Poznámky k problematizaci
„Problematizace“ jako naprosto klíčová věc (která se dotýká nejen toho, zda člověk s porozuměním a s chutí přečte výzkumnou zprávu, ale i toho, jak vážně jsou sociální vědy brány, jak si jich ostatní považují, jak jim rozumí)
Problémem nic není samo o sobě; a když to tak vypadá, mělo by to být podezřelé. 
Je třeba mít zformulovaný nějaký jeden základní a jednoduchý důvod, proč výzkum vlastně děláme – a ten je třeba průběžně konfrontovat s tím, co se děje 
•	toho právě např. dosáhneme tak, že od začátku o něm uvažujeme ve spojení s daty (v jakési předběžné analýze dat ho generujeme/upravujeme)
•	tento důvod máme písemně, např. mezi PD naší HU (je třeba být výslovný, nespoléhat se na to, co „všichni vědí“); 
•	že se k němu cíleně vracíme a konfrontujeme ho se „slibnými“ kousky analýzy – např. s prvními komentáři zatrhaných úryvků: odpovídají aspoň některé tyhle komentáře na tuhle základní otázku? Jak? – a když ano, tak propojit.
Nešťastné způsoby problematizace:
•	„proč mne (osobně) téma zajímá“ (spíš: „proč by mělo zajímat ostatní“?)
•	„je to nový, dosud nezmapovaný fenomén“ (nejde o to věci zmapovat; rizika exotizace – anekdotická práce s daty aj.)
•	 „odložme všechny tyto praktické otázky stranou a pojďme se zkusit na věc podívat sociologicky“ (sociologický problém může být i jemný, složitý na vysvětlení, ale neměl by sociologii odtrhávat od všeho, na čem lidem záleží)
Najít svojí práci „nepřítele“ – něco, s čím člověk nesouhlasí, co se mu nezdá, co by chtěl doopravit atd. To nemusí být jenom mínění ostatních sociologů, ale třeba „obecné mínění“, zvláštní profesionální optika apod. 
I tady je důležité opírat se už o nějaká data:
•	Seznam sporností (KÓD: Spornost či Problém; Vymezení problému)
•	Literární inspirace (výpisky a texty j. PD, zatrhávat si, propojovat, kódovat)
Jak se dělá nevšednost? 
•	Kontrast: co se považuje za obyčejné, ukážu jako neobyčejné. A naopak.
•	Naléhavost: pevně a přesvědčivě propojím téma a problém s nějakým palčivým sociálním problémem (v tom případě je dobré, aby to spojení nebylo banální, samozřejmé – např. že gender je konstruovaný).
•	Perspektiva: představím nějaký nový a něčím důležitý pohled na věc; tedy: ukážu něco jako něco jiného.
•	Ohled na publikum (pro koho píšu? pro koho je to nevšední?)
•	Při tom je vhodné mobilizovat zájem širšího než úzce specializovaného publika (můj výzkumný problém je i váš... vhodné literární odkazy, můstky, širší sociologické souvislosti)
V kvalitativním výzkumu by projekt měl vlastně už obsahovat jakýsi předvýzkum. Problematizace by se měla dít nad knihami, články, prvními daty apod. To umožní řadu věcí:
•	Uvádět příklady, které často nejlépe vysvětlí, o co jde.
•	Konkrétně a smysluplně naplánovat práci a požadované prostředky.
•	Ověřit si, zda data, se kterými počítám, budou vůbec s ohledem na moje otázky k užitku.
•	Části projektu už půjde přímo použít ve výsledné práci, není to úkol nadarmo, odtržený od vlastního výzkumu.
Nezapomeňte, že návrh výzkumného problému je praktický, „skutečný“ úkol: myslete na to, že navrhujete, čemu se budeme pár týdnů analyticky věnovat – právě s ohledem na to se snažte vysvětlit, na jaké souvislosti bychom se mohli v našich datech zaměřit, s jakým ohledem a proč

Zdeněk Konopásek, 11. 3. 2010