Hodnocení: 1 bod – dost nedorozumění a nepřesností a bohužel je to celé „korunované“ hodně nedbalým formulováním; ta hlavní pointa, ve které jde o to, co Lynchovi nejvíc na volání po větší reflexivnosti, je ve Vašem shrnutí málo zřetelná
Písemná příprava č. 2							 Jiří Bureš (333064), SOC 400  

Against Reflexivity as an Academic Virtue and Source of Privileged Knowledge
Michael Lynch

Alternativní název: Reflexivita – z vlastnosti ctnost 
Definiční pokusy s reflexivitou vytvořily příliš rozhlehlou zásobu významů na to, aby samotný pojem mohl vyjadřovat odlišující kvalitu společenskovědního výzkumu. Reflexivita i vůči této konceptuální rozmanitosti utváří metodologický étos, který se odlišuje od nereflexivity – aniž by bylo jasné, co tím je přesně míněno. Avšak vždy záleží na tom, jak je reflexivita zasazena do teoretického zázemí a využita; sama o sobě není zárukou ničeho. Oproti běžným metodologickým programům (privilegizace poznání), nebo radikální reflexivitě (konstruktivismus aplikován na sebe) není v etnometodologické tradici reflexivita nadhodnotou poznání a univerzálním klíčem ke skrytému vědění, ale je nevyhnutelnou a všudypřítomnou vlastností kolektivního jednání – není možné reflexivitě uniknout, zároveň ale není možné ji individuálně dosáhnout, protože vždy je možné vytknout nedostatek reflexivity až k hranicím absurdity. Etnometodologický výklad nezná a nepotřebuje pojem nereflexivity. Což má za důsledek, že „nedostatek reflexivity“ pak není obsahem kritiky a problematizování. To vede k zájmu o to, jak jsou výroky a jednání zasazeny do reflexivních závislostí, aniž by to dávaly znát.    
---
Lynch, Michael (2000): Against reflexivity as an academic virtue and source of privileged knowledge. Theory, Culture & Society, 17 (3): 26-54.