Hodnocení: 1 bod – vlastně splněné jen z poloviny; a i v té polovině by to chtělo nějak lépe postihnout tu dynamiku, díky níž se z kvasinek Pasteurovým přičiněním stávají autonomní, skutečně objektivní jsoucna
Lenka Marečková
333113@mail.muni.cz

Bruno Latour: Pandora's hope: Essays on the reality of science studies
Kapitoly 4 a 5: From Fabrication to Reality; Historicity of Things
(anotace)
V kapitolách 4 a 5 Latour představuje non-human aktéra, jako novou klíčovou postavu jeho pojetí vědeckého konstruktivismu. Non-human aktér je zde určujícím faktorem pro překonání chápání vědeckého zkoumání jako objevení již existujícího, a vytváření referenčního rámce mezi „světem venku“ (přírodou, objektem) a lidským světem (myslí, společností, subjektem). Vědecký experiment tak není pouze objev, odkrývání reality; podle Latoura je to spíše událost, ve které se střetává lidský prvek vědce a non-human aktéra, přičemž práce vědce má charakter vytváření specifických podmínek, ve kterých se může konkrétní entita vědeckého objevu zrodit. Pro toto pojetí vědecké praxe se tak spíše než objevování či naopak přetváření a fabrikace hodí metafory cesty či spojení, které více odkazují na charakter výzkumu, kdy vědec různými cestami dává nově vzniklé substanci možnost samostatné aktivity. Z historického pohledu je tato událost rekonstrukcí minulého vědění a aktivit, které zpětně „podkládá“ věděním, vzniklým aktuální vědeckou událostí.
Alternativní název: Zrození faktu aneb jak se dělá vědecký objev

Zdroj:
LATOUR, Bruno (1999): Pandora's hope: Essays on the reality of science studies.
Cambridge: Harvard University Press, kapitoly 4 a 5 (113-173)