Když se v mém životě objeví nějaké problémy, řeším je obvykle rychle a bez větších pochybností.
Myslím si, že je lepší držet se pevně osvědčených názorů, než být příliš svobodomyslný/á a otevřený/á názorovým změnám.
Myslím si, že je lepší držet se osvědčených zásad a hodnot, než zkoušet něco nového.
Mám raději takové situace, v nichž bezpečně vím, jak se mám chovat či jaká v nich platí pravidla.
Držím se zásad a pravidel, která se už mnohým lidem osvědčila.
Zásady, ve kterých jsem byl/a vychován/a, jsem přijal/a za své a řídím se jimi.
Snažím se o dosažení těch cílů, které pro mne moji blízcí považují za dobré.
Protože se snažím naplnit očekávání lidí, kteří pro mě hodně znamenají, neřeším problém, jak chci žít a co chci v životě dělat.
Když se rozhoduji o své budoucnosti, často se nechávám bezděčně vést tím, co ode mne očekávají moji blízcí.
Vždy jsem věděl/a v co věřím a v co nevěřím, nikdy jsem v tomto směru neměl/a nějaké velké pochybnosti.
Pokud mám učinit nějaké důležité životní rozhodnutí, většinou nepotřebuji moc času. Brzo vím, jak se rozhodnout.
Pokud se dostanu do nějakých osobních problémů, celkem hned vím, co mám udělat.
Dost vážně přemýšlím nad tím, jak chci žít a co chci v životě dělat.
Nevím, kam a k čemu v životě směřuji. Myslím si, že to se nějak vyřeší samo.
Když si povídám s druhými lidmi, pomáhá mi to ujasnit si, čemu věřím a o čem jsem přesvědčený/á.
Nemá smysl lámat si předem hlavu s tím, co má a co nemá cenu. Prostě se rozhoduji v okamžiku, kdy se něco stane.
Než udělám nějaké důležité rozhodnutí, snažím se na problém podívat z více stran.
Moje osobní problémy se často vyřeší samy prostě jen tím, že jim nevěnuji pozornost.
Abych si ujasnil(a) svůj žebříček hodnot, hodně čtu a mluvím s druhými lidmi.
O své budoucnosti ve skutečnosti moc nepřemýšlím. Ta je ještě hodně daleko.
Když se mám rozhodnout o něčem, co je pro můj život hodně důležité, snažím se to rozebrat ze všech stran, abych tomu co nejvíc rozuměl(a).
Když mám ve svém životě o něčem důležitém rozhodnout, vyčkávám do poslední chvíle, jestli se ještě něco nepřihodí.
Moje osobní problémy mne často přivedou k novým podnětům a zajímavým výzvám.
Nejlepší je nebrat život tak vážně. Zkouším si ho prostě užívat.
Když se pro něco zásadního a důležitého rozhoduji, baví mě promýšlet všechny možnosti, které se nabízejí.
Když se v mém životě vynoří nějaké problémy, nezametám je pod koberec, ale aktivně se jimi zabývám.
Snažím se vyhnout tomu, abych se dostával(a) do situací, kdy musím hodně přemýšlet a řešit je sám/sama.
Pokud mám udělat nějaké důležité životní rozhodnutí, chci mít k dispozici co nejvíc informací, které se situací nějak souvisejí.
Obvykle si nepřipouštím, že by mohly nastat nějaké problémy, a předpokládám, že věci se vyřeší samy o sobě.
Opakovaně se zabývám tím, zda si moje životní cíle navzájem nějak neodporují.
Zjistil(a) jsem, že když musím udělat nějaké důležité životní rozhodnutí, je nejlepší řídit se svými pocity.
Když druzí říkají něco, co zpochybňuje moje osobní přesvědčení, zásady nebo hodnoty, snažím se pochopit jejich pohled na věc.
Moje životní plány a cíle se hodně často mění podle toho, s jakými lidmi se zrovna bavím.
To, kdo jsem a jaký/á jsem, se mění podle situace, ve které se zrovna ocitnu.
Než udělám nějaké zásadní životní rozhodnutí, je pro mě důležité, abych měl(a) co nejvíce informací z různých zdrojů.
Pokud se dostanu do nějakých osobních problémů, snažím se odkládat jejich řešení tak dlouho, jak to jen jde.