Úvodní část

Latinská abeceda

V současné podobě zahrnuje latinská abeceda 24 písmen: A, a, B, b, C, c, D, d, E, e, F, f, G, g, H, h, I, i, K, k, L, l, M, m, N, n, O, o, P, p, Q, q, R, r, S, s, T, t, U, u, V, v, X, x, Y, y, Z, z.
V uvedeném soupisu chybí písmeno j, které se dodnes označuje podle původního úzu grafémem i. Do lékařské terminologické praxe však bylo v 17. století zavedeno i používání zvláštního znaku j, a to na začátku slova před samohláskou a v postavení mezi dvěma samohláskami. Od té doby se zde připouštějí oba způsoby psaní, přičemž v současnosti se zvláště v anatomii upřednostňuje j, např.: major, jūnctūra, jējūnum.
Písmeno k  se v latinských slovech objevuje zcela ojediněle. S jeho hojnějším výskytem se setkáváme v lékařském názvosloví u některých řeckých výrazů, např. kinētōsis, skiagramma. I zde se však užívá dvojího přepisu, s k nebo s c, a vůbec nejčastěji se k  nahrazuje písmenem c, např.: kyphōsis i cyphōsis, skeleton i sceletum; cystis, sclērōsis.
Písmena y, z a ch nacházíme jen v převzatých slovech řeckých, např.: syndesmōsis, zygomaticus, cholē. Zvláštní písmeno ch se v latinských slovnících nevyskytuje (slova začínající na ch se musí hledat pod c), avšak v odborných lékařských slovnících se vzhledem k hojnému výskytu řeckých termínů uvádí samostatně.
Velká písmena se píší na začátku vět, u jmen vlastních, v receptech na začátku každého řádku a někdy i v názvech léků a drog. Kromě toho se obvykle uvádějí s velkým počátečním písmenem anatomické termíny v nomenklaturních souborech. 

Výslovnost
Většina latinských hlásek se vyslovuje shodně s češtinou. Existují však odchylky, které je třeba si pamatovat:

hláska
skupina hlásek	výslovnost	příklady	
ae	é	aequālis [ékvális]	
oe	é	lagoena [lagéna]	
oē 	na konci slova	oé	diploē [dyploé]	
i 	před samohláskou na začátku slova  	a mezi dvěma samohláskami	j	iecur [jekur]
maior [major]	
i 	před samohláskou uvnitř slova	ij	artēria [artérija]	
c 	před a, o, u, před souhláskou  a na konci 	slova	k	costa [kosta]
crānium [krányjum]
lac [lak]	
c 	před e, i, ae, oe, y	c	cerebrum [cerebrum]
circum [cirkum]
caecus [cékus]	
qu	kv	aqua [akva]	
ngu	ngv	sanguis [sangvis]	
su 	před samohláskou téže slabiky	sv	suāvis [svávis]	
di	dy	digitus [dygitus]	
ni	ny	nihil [nyhil]	
ti	ty	tībia [týbija]	
ti 	před samohláskou a před dvojhláskou 	ae	ci	fūnctiō [fúnkcijó]
excrēscentiae [ekskréscencijé]	
ti 	po s, t, x před následující samohláskou 	a ve slovech řeckých	ty	ōstium [óstyjum]
mixtiō [mikstyjó]	
s 	mezi dvěma samohláskami, po l, r, n, 	mezi samohláskou a m	z	nāsus [názus]
pulsus [pulzus]
morsus [morzus]
mēnsis [ménzis]
plasma [plazma]	
ex 	před samohláskou	egz	exitus [egzitus]	
ph	f	phalanx [falanks]	
rh	r	rhaphē [rafé]	
th	t	thōrāx [tóráks]	

Délka slabik a přízvuk
Délka se v latině vyznačuje jen ve zvláštních případech, např. z cvičných důvodů (fonetických a gramatických), vodorovnou čárkou nad příslušným písmenem. Podobně je označován přízvuk šikmou čárkou nad samohláskou přízvukované slabiky.
Slabika může být dlouhá:
1. 	přirozeně, obsahuje-li dlouhou samohlásku nebo dvojhlásku: vēna, oedēma;
2.	postavením, následují-li za krátkou samohláskou slabiky alespoň dvě souhlásky: profundus, sinister. (Spojení b, p, d, t, g, k s  l nebo r nemá platnost souhláskové skupiny, která způsobuje poziční délku. Proto např. ve slově vertebra je druhá slabika pokládána za krátkou.)
Přízvuk závisí především na počtu slabik ve slově.
1.  V dvojslabičných slovech je nositelem přízvuku vždy první slabika: púlmō, cóxa.
2.  Ve víceslabičných slovech rozhoduje délka předposlední slabiky:
a)  je-li dlouhá přirozeně nebo postavením, bývá přízvučná: ōrālis, papílla, unguéntum;
b) je-li krátká, přechází přízvuk na třetí slabiku od konce: húmerus, ossificātiō, cérebrum.

TvaroslovÍ

Z devíti slovních druhů se v rámci lékařské terminologie systematicky uplatňují jen některé:
(1) 	podstatné jméno – substantivum (subst., S)
(2) 	přídavné jméno – adjektivum (adj., A)
(3) 	číslovka
(4) 	předložka (p)
(5) 	sloveso - jeho použití je omezeno pouze na několik tvarů
Substantiva, adjektiva a některé číslovky skloňujeme, slovesa se časují, předložky patří k druhům neohebným.
Při skloňování rozlišujeme u jmen rod, číslo a pád. Rozeznávají se:
a)	tři rody: 	mužský – maskulinum (m.)
   	ženský – femininum (f.)
	střední – neutrum (n.)
b) 	dvě čísla:  	jednotné – singulár (sg.)
	množné – plurál (pl.)
c) 	šest pádů: 	1. nominativ (nom., Nom)
	2. genitiv (gen., Gen)
	3. dativ
	4. akuzativ (akuz., Akuz)
	5. vokativ
	6. ablativ (abl., Abl) – plní funkci lokálu a instrumentálu
Pokud jde o pádovou frekvenci, pro lékařskou terminologii je příznačná kvantitativní převaha nominativu a genitivu. Akuzativ a ablativ jsou zastoupeny především jako pády předložkové. Vokativ se nevyskytuje vůbec a také dativ je ojedinělý, proto jsou tyto dva pády z jednotlivých přehledů skloňování vypuštěny.
Substantiva se v latině rozdělují podle svého způsobu skloňování do pěti deklinací, které jsou určovány zakončením kmene. Kmenová hláska se nejsnadněji získává z tvaru genitivu plurálu.

I. deklinace:	ā-kmeny	gen. pl. vēnā-rum	
II. deklinace:	ō-kmeny	gen. pl. mūsculō-rum	
III. deklinace:	a) souhláskové kmeny
b) i-kmeny	gen. pl. pulmōn-um
gen. pl. auri-um	
IV. deklinace:	u-kmeny	gen. pl. processu-um	
V. deklinace:	ē-kmeny	gen. pl. faciē-rum	
Pro zařazení substantiva do příslušné deklinace postačí pamatovat si koncovku genitivu singuláru. Proto je nutné znát u každého substantiva nominativ a genitiv singuláru. Vedle toho je důležitý i rod substantiva, kterému se učíme současně s uvedenými tvary, např.: pulmō, pulmōnis, m. Pádové koncovky se připojují ke genitivnímu základu, který získáme odloučením genitivní koncovky.
Latinská adjektiva mají stejné skloňování jako substantiva. Pamatujeme si všechny tvary v nominativu singuláru, u jednovýchodných adjektiv také genitiv singuláru. Zařazujeme je do prvních tří deklinací.
Slovesa se v latině rozdělují podle svého způsobu časování do čtyř konjugací. Vzhledem k jejich omezenému použití v medicínské terminologii nebudeme se zde zabývat slovesnými gramatickými kategoriemi.

Syntaktická struktura lékařských termínů

Medicínské termíny jsou jednoslovné, častěji dvouslovné a víceslovné. 
Jednoslovné názvy bývají vyjádřeny substantivem v nominativu, např.:
clāvicula	klíční kost			
pulmō	plíce		SNom	
manus	ruka			

Dvouslovná pojmenování vznikají:
1. spojením substantiva v nominativu s adjektivem, mezi nimiž platí shoda v rodě, čísle a pádě. V tomto případě plní adjektivum funkci shodného přívlastku. Na rozdíl od češtiny se v latině zpravidla klade za substantivum, které určuje. Např.:
clāvicula frācta	zlomená klíční kost			
pulmō dexter	pravá plíce		SNom    ANom	
manus sinistra	levá ruka			
Patří sem i spojení, ve kterých je shodný přívlastek vyjádřen substantivem v nominativu: mūsculus adductor sval přitahovač. Při praktickém použití se první, obecnější jméno v latině i češtině většinou vypouští.
2. spojením dvou substantiv, z nichž druhé má platnost neshodného přívlastku. První, určované substantivum stojí v nominativu, u určujícího, přívlastkového substantiva rozlišujeme dva typy vyjádření:
a) přívlastkové substantivum v genitivním tvaru, např.:
dorsum nāsī	hřbet nosu			
tūberculōsis cerebrī	tuberkulóza mozku		SNom    SGen	
gramma dosis	gram dávky			
b) přívlastkové substantivum v předložkovém akuzativu, příp. ablativu, např.:
medicāmentum contrā dolōrem	lék proti bolesti			
metastasēs ad hēpar	metastázy do jater		SNom    pSAkuz	
sānātiō per dēfectum	hojení s následky			

influenza cum pneumoniā	chřipka se zánětem plic			
atrophia ex inactīvitāte	atrofie z nečinnosti		SNom    pSAbl	
aqua prō iniectiōne	voda na injekci			

Víceslovné termíny využívají různé možnosti kombinace výše uvedených typů spojení, např.:
status gravis post īnfarctum pariētis anteriōris ventriculī cordis sinistrī – 
těžký stav po infarktu přední stěny levé srdeční komory

SNom   ANom

        pSAkuz

        SGen  AGen

                    SGen  AGen

                                SGen

LEKCE   1

I. Deklinace (ā-kmeny)

1.1	Substantiva

	latinská
		-a / -ae    f.
	řecká
substantiva		
		-ē / -ēs    f.
	řecká
		-ēs / -ae   m.	

1.1.1   Vzor:   vēna, vēnae, f.     žíla

sg. 	nom.	vēn-a
	gen.	vēn-ae
	akuz.	vēn-am
	abl.	vēn-ā	pl. 	vēn-ae
	vēn-ārum
	vēn-ās
	vēn-īs	

Stejné skloňování mají latinská a do lékařské terminologie převzatá řecká substantiva, která jsou  v nom. sg. zakončena na -a, v gen. sg. na -ae. Velkou většinou jsou feminina, pouze jména mužských bytostí jsou maskulina, např.: antagōnista, ae, m. antagonista, činitel opačně působící, dentista, ae, m. dentista.

  nom. sg.	gen. sg.	
        -a	          -ae

vēna

                                genus
    femininum	

1.1.2   Vzor: 	a) systolē, systolēs, f.     	systola
		b) diabētēs, diabētae, m.    	úplavice

sg. 	nom.	systol-ē
	gen.	systol-ēs
	akuz.	systol-ēn
	abl.	systol-ē	pl. 	diabēt-ēs
	diabēt-ae
	diabēt-am (i -ēn)
	diabēt-ā (i -ē)	

Podle systolē se skloňují do lékařské terminologie převzatá řecká substantiva zakončená v nom. sg. na -ē. Všechna jsou rodu ženského.

  nom. sg.	gen. sg.	
        -ē	          -ēs

                               systolē

                                genus
    femininum	

Podle diabētēs se skloňují do lékařské terminologie převzatá řecká substantiva zakončená v nom. sg. na -ēs. Všechna jsou rodu mužského.

  nom. sg.	gen. sg.	
       -ēs	          -ae

diabētēs

                                 genus
maskulinum	

Oba typy si zachovávají původní řecké koncovky jen v některých pádech singuláru. V plurálu se skloňují jako vēna. V terminologii je použití řeckých substantiv zpravidla omezeno na singulár, v plurálu se vyskytují výjimečně.

1.2  	Adjektiva  

maskulinum	femininum	neutrum	
-us, -er	-a	-um	

Vzor :   (aqua) pūr-a     čistá voda
sg. 	nom.	(aqua) pūr-a
	gen.	(aquae) pūr-ae
	akuz.	(aquam) pūr-am
	abl.	(aquā) pūr-ā	pl. 	(aquae) pūr-ae
	(aquārum) pūr-ārum
	(aquās) pūr- ās
	(aquīs) pūr-īs	
Ženské tvary  adjektiv I. a II. deklinace jsou zakončeny v nom. sg. na -a a skloňujeme je stejným způsobem jako vzor vēna.

CVIČENÍ

1.  Čtěte a přeložte do češtiny:
Anatomia. Vertebra. Vertebrae coccygeae. Costae vērae, spuriae. Maxilla sinistra. Incīsūra mandibulae. Scapula dextra. Spīna scapulae sinistrae. Vēna portae. Vēnae profundae linguae. Ulna dextra. Valvulae aortae. Artēria trānsversa scapulae. Artēriae thōrācicae internae. Vēsīca fellea. Ūvula vēsīcae ūrīnāriae. Tunica mūcōsa vāgīnae. Bursa mūcōsa. Tēla submūcōsa tubae uterīnae. Āreola mammae. Papillae mammārum. Medulla oblongāta. Tonsillae palātīnae. Concha auriculae. Orbita. Rīma palpebrārum. Artēria corōnāria dextra. Substantia alba, grisea. Systolē et diastolē. Cholē.
Frāctūra clāviculae dextrae complicāta. Fībula frācta. Hernia congenita. Īnsufficientia valvulārum aortae. Anaemia post haemorrhagiam. Pneumonia acūta. Spīna bifida. Gangraena pulpae. Ruptūra fasciae lātae. Anōmalia maxillae. Therapia chīrurgica tonsillārum palātīnārum. Frāctūra tībiae aperta. Haemorrhagia ē causā ignōtā. Sūtūra plāna. Patella rupta. Ascitēs. Rhaphē lāta. Diphtheria. Dyspnoē. 
Aqua pūrificāta. Lagoena aquae pūrae. Tīnctūra valerianae. Tabulettae compositae. Aqua chamomillae. Massa tabulettārum. Mixtūra. Sub formā guttārum. Scatula pastae. Belladonna. Ad scatulam. In aquā pūrā.

2.  Přeložte do latiny:
Tepna žlučníku. Sliznice jazyka. Pravá klíční kost. Chlopeň duté žíly. Levá věnčitá tepna. Patrová žíla. Hřeben lopatky. Hrudní obratel. Patrový čípek. Zářez dolní čelisti. Prsní žláza. Vnitřní hrudní žíly. Vnější a vnitřní hrana. Pravé ouško. Podslizniční tkáň močového měchýře. Brána žil.
Prasklá loketní kost. Prasknutí močového měchýře. Zlomená levá holenní kost. Otevřená zlomenina pravé klíční kosti. Nedostatečnost žlučníku. Komplikovaná zlomenina žeber. Po prudkém zápalu plic. Chudokrevnost z neznámé příčiny. Nepravidelnost horní čelisti. Příčná zlomenina lýtkové kosti.
Do čisté vody. Rulíková tinktura. V krabičce. Láhev čištěné vody. V podobě tablet. Kozlíkové kapky. V heřmánkové vodě. 

3.  Utvořte vhodná spojení a vyskloňujte:
ulna	vēra	
vēsīca	profunda	
costa	dextra	
vēna	ūrīnāria	
maxilla	sinistra	

4.  Doplňte příslušné tvary:
a)  frāctūra complicāta 	(fībula dextra, clāvicula, ulna sinistra, vertebrae, spīna 	scapulae, 	mandibula)
tunica mūcōsa	(vēsīca fellea, lingua, vāgīna, vēsīca ūrīnāria)
b)  post	(frāctūra ulnae aperta, pneumonia acūta, ruptūra fasciae 				lātae, īnsufficientia valvulārum)
in		(vēna cava, artēriae corōnāriae, auricula sinistra, scatula, 				aqua pūrificāta)	

5.  Vyjádřete v plurálu:
vertebra thōrācica	papilla mammae	
vēna profunda linguae	costa spuria	
artēria trānsversa scapulae	tonsilla palātīna	

6.  Zapamatujte si:
medicina humana, in natura, contra naturam, sine mora, intra vitam, pro forma

Pozn.: Neznámá slovíčka najdete v centrálním slovníku.

Slovíčka

acūtus, a, um	akutní, prudký	
ad (předl. s akuz.)	k, do, při	
albus, a, um	bílý	
anaemia, ae, f.	chudokrevnost	
anatomia, ae, f.	anatomie	
anōmalia, ae, f.	anomálie, nepravidelnost, odchylka	
antagōnista, ae, m.	antagonista, činitel opačně působící	
aorta, ae, f.	aorta, srdečnice	
apertus, a, um	otevřený	
aqua, ae, f.	voda	
āreola, ae, f.	dvoreček, dvorec	
artēria, ae, f.	arterie, tepna	
ascitēs, ae, m.	břišní vodnatelnost	
auricula, ae, f.	ouško, boltec	
belladonna, ae, f.	rulík	
bifidus, a, um	dvojklaný	
bursa, ae, f.	váček	
causa, ae, f.	příčina, důvod	
cavus, a, um	dutý, vyhloubený	
clāvicula, ae, f.	klíční kost	
coccygeus, a, um	kostrční	
complicātus, a, um	komplikovaný, složitý	
compositus, a, um	složený	
congenitus. a, um	vrozený	
concha, ae, f.	skořepa	
corōnārius, a, um	věnčitý	
costa, ae, f.	žebro	
crista, ae, f.	hrana, hřeben	
dentista, ae, m.	dentista	
dexter, tra, trum	pravý	
diabētēs, ae, m.	průchod, průtok, úplavice	
	d. mellītus	cukrovka	
diastolē, ēs, f. 	diastola, ochabnutí svaloviny srdeční komory	
diphtheria, ae, f.	záškrt	
dyspnoē, ēs, f.	dušnost, namáhavé dýchání	
ē, ex (předl. s abl.)	z, ze, zevnitř	
et	a, i; také	
externus, a, um	vnější, zevní	
fascia, ae, f.	povázka (obal svalu); obvaz, obinadlo	
felleus, a, um	žlučový	
fībula, ae, f.	lýtková kost	
forma, ae, f.	tvar, podoba	
frāctūra, ae, f.	zlomenina	
frāctus, a, um	zlomený	
gangraena, ae, f.	gangréna, sněť	
griseus, a, um	šedivý	
gutta, ae, f.	kapka	
haemorrhagia, ae, f.	krvácení	
hernia, ae, f.	kýla	
chamomilla, ae, f. (rōmāna)	heřmánek (římský)	
chīrurgicus, a, um	chirurgický	
cholē, ēs, f.	žluč	
ignōtus, a, um	neznámý	
in  (předl. s akuz. na ot. kam?)
	(předl. s abl. na ot. kde?)	do, na
v, ve, na	
incīsūra, ae, f.	zářez, rýha	
īnsufficientia, ae, f.	nedostatečnost, selhání činnosti	
internus, a, um	vnitřní	
lag(o)ena, ae, f.	láhev	
lātus, a, um	široký	
lingua, ae, f.	jazyk	
mamma, ae, f.	prs, prsní žláza	
mandibula, ae, f.	dolní čelist	
massa, ae, f.	hmota	
maxilla, ae, f.	horní čelist	
medulla, ae, f.
	m. oblongāta	dřeň
prodloužená mícha	
mixtūra, ae, f.	směs	
mūcōsus, a, um	hlenovitý, hlenový	
oblongātus, a, um	prodloužený	
orbita, ae, f.	očnice	
palātīnus, a, um	patrový	
palpebra, ae, f.	oční víčko	
papilla, ae, f.	bradavka	
pasta, ae, f.	pasta	
patella, ae, f.	čéška	
plānus, a, um	plochý, rovný	
pneumonia, ae, f.	zápal, zánět  plic	
porta, ae, f.	průchod, brána	
post (předl. s akuz.)	po, za	
profundus, a, um	hluboký	
pulpa, ae, f.	dřeň, dužina	
pūrificātus, a, um	čištěný	
pūrus, a, um	čistý	
r(h)aphē, ēs, f.	šev	
rīma, ae, f.	štěrbina	
ruptūra, ae, f.	trhlina, prasknutí	
ruptus, a, um	prasklý	
scapula, ae, f.	lopatka	
scatula, ae, f.	krabička	
sinister, tra, trum	levý	
spīna, ae, f.
	s. bifida	hřeben, trn, páteř
rozštěp páteře	
spurius, a, um	nepravý, podvržený	
sub (předl. s akuz. na ot. kam?)
	  (předl. s abl. na ot. kde?)	pod
	
submūcōsus, a, um	podslizniční	
substantia, ae, f.	hmota, podstata	
sūtūra, ae, f.	šev	
systolē, ēs, f.	systola, stažení svaloviny srdeční komory	
tabuletta, ae, f.	tableta	
tēla, ae, f.	tkáň	
therapia, ae, f.	léčba, ošetřování nemocných	
thōrācicus, a, um	hrudní	
tībia, ae, f.	holeň, holenní kost	
tīnctūra, ae, f.	tinktura	
tōnsilla, ae, f.	mandle	
trānsversus, a, um	příčný	
tuba, ae, f.
	t. uterīna	trubka, rourka
vejcovod	
tunica, ae, f.
	t. mūcōsa	vrstva
sliznice	
ulna, ae, f.	loketní kost	
ūrīnārius, a, um	močový	
uterīnus, a, um	děložní	
ūvula, ae, f.	čípek	
vāgīna, ae, f.	pochva	
valeriāna, ae, f. (officīnālis)	kozlík (lékařský)	
valvula, ae, f.	chlopeň	
vēna, ae, f.	žíla	
vertebra, ae, f.	obratel	
vērus, a, um	pravý, pravdivý	
vēsīca, ae, f.
	v. fellea
	v. ūrīnāria	měchýř
žlučník
močový měchýř	

LEKCE 2

II. DEKLINACE (Ō-KMENY)

2.1	Substantiva

	latinská:	-us, -er / -ī
			maskulina
				řecká:	-os / -ī
		substantiva
	latinská: 	-um / -ī
	neutra
		řecká:	-on / -ī	

2.1.1   Vzor:   mūsculus, mūsculī, m.    sval

sg. 	nom.	mūscul-us
	gen.	mūscul-ī
	akuz.	mūscul-um
	abl.	mūscul-ō	pl. 	mūscul-ī
	mūscul-ōrum
	mūscul-ōs
	mūscul-īs	

Stejné skloňování mají:
a) latinská substantiva, která jsou zakončena v nom. sg. na -us nebo -er, v gen. sg. na -ī nebo 
-(e)rī. Samohláska -e- se většinou při skloňování vynechává: cancer, cancrī, m. rakovina, ale puer, puerī, m. chlapec, hoch;
b) do lékařské terminologie převzatá řecká substantiva, která si zachovávají v nom. sg. původní koncovku -os (odpovídá latinskému -us) a v akuz. sg. původní koncovku -on (odpovídá latinskému -um): nephros, nephrī, m. ledvina.
Rod těchto substantiv je převážně mužský. K výjimkám patří některá substantiva řeckého původu, která jsou feminina (atomus, -ī atom; methodus, -ī metoda; periodus, -ī perioda; diameter, -trī průměr aj.), některá latinská substantiva, která jsou rovněž feminina (alvus, -ī břicho; humus, ī půda; bolus, ī hlinka; sambūcus, ī bez aj.), a substantivum vīrus, -ī vir, jed, které je neutrum.

    nom. sg.	gen. sg.	
-us, -er, -os	      -ī, -(e)rī

mūsculus

                                   genus
                              maskulinum	
2.1.2   Vzor:   cerebrum, cerebrī, n.    mozek

sg. 	nom.	cerebr-um
	gen.	cerebr-ī
	akuz.	cerebr-um
	abl.	cerebr-ō	pl. 	cerebr-a
	cerbr-ōrum
	cerebr-a
	cerebr-īs	

Stejné skloňování mají:
a) latinská substantiva zakončená v nom. sg. na -um, v gen. sg. na -ī. Všechna jsou rodu středního;
b) do lékařské terminologie převzatá řecká substantiva, která si zachovávají v nom. a akuz. sg. původní koncovku -on: cōlon, cōlī, n. tračník. Všechna jsou rodu středního.
Společným znakem substantiv středního rodu všech deklinací je shodný nominativ a akuzativ v singuláru i plurálu. V plurálu oba tyto pády končí na samohlásku -a.

    nom. sg.	gen. sg.	
   -um, -on	           -ī

cerebrum

                                    genus
neutrum	

2.2   Adjektiva

maskulinum	femininum	neutrum	
-us, -er	-a	-um	

2.2.1   Vzor:   (nervus) vagus    bloudivý nerv

sg. 	nom.	(nervus) vag-us
	gen.	(nervī) vag-ī
	akuz. 	(nervum) vag-um
	abl.	(nervō) vag-ō	pl. 	(nervī) vag-ī
	(nervōrum) vag-ōrum
	(nervōs) vag-ōs
	(nervīs) vag-īs	

Mužské tvary adjektiv  I. a II. deklinace končí v nom. sg. na -us nebo -er (-e- při skloňování obvykle vypadne: ruber, rubrī červený, ale līber, līberī volný, svobodný) a skloňujeme je podle vzoru mūsculus.

2.2.2   Vzor:   (ligāmentum) lātum    široký vaz

sg. 	nom.	(ligāmentum) lāt-um
	gen.	(ligāmentī) lāt-ī
	akuz	(ligāmentum) lāt-um
	abl.	(ligāmentō) lāt-ō	pl. 	(ligāmenta)  lāt-a
	(ligāmentōrum) lāt-ōrum
	(ligāmenta)  lāt-a
	(ligāmentīs) lāt-īs	

Střední tvary adjektiv I. a II. deklinace končí v nom. sg. na -um a skloňujeme je podle vzoru cerebrum.
Adjektiva I. a II. deklinace jsou trojvýchodná, protože pro každý rod mají v nom. sg. zvláštní tvar.

Cvičení

1.  Čtěte a přeložte do češtiny:
Bulbus oculī. Nervī opticī. Angulus costae. Rāmī nervōrum. Isthmus aortae. Āla nāsī. Nucleī cellulārum. Fundus ventriculī. Artēria nūtrīcia humerī. Nervus carōticus externus. Lobus sinister thymī. Calcaneus dexter. Artēria cerebrī media. Palātum dūrum. Tēla submūcōsa trachēae et bronchōrum. Condylus humerī. Nucleī rubrī. Fascia brachiī, antebrachiī. Tūberculum costae. Ōstium vēnae cavae. Lobulus auriculae. Mūsculus longus, lātus, magnus. Mūsculī rēctī, oblīquī. Tunica mūcōsa oesophagī. Carpus cum metacarpō. Tarsus cum metatarsō. Dorsum linguae. Fossa malleolī. Collum radiī. Capitulum costae. Hīlum ōvāriī. Organa oculī accessōria. Ligāmentum lātum uterī. Ophthalmos. Stomachos. Encephalon. Ōlecrānon. Enteron.
Cancer duodēnī. Calculus felleus. Icterus īnfectiōsus. Rheumatismus acūtus. Post frāctūram talī apertam. Fūrunculus palpebrae. Signum morbī. Catarrhus ventriculī. Diabētēs mellītus. Locus tūberculōsus tubae audītīvae. Spasmus intestīnī crassī. Ruptūra myocardiī nōn traumatica. Polypī uterī. Haemorrhagia cerebrī. Frāctūra crāniī complicāta.
Ricinī oleum. Sirupus compositus. Sub signō venēnī. Suppositōria prō adultīs. Glycerolī unguentum. Venēna valida. Olīvae oleum. Vaselīnum album. Emplastrum. Extractum fluidum.

2.  Přeložte do latiny:
Ústí aorty. Hrbolek vřetenní kosti. Lalůčky brzlíku. Krček lopatky. Zúžené místo vejcovodu. Dno močového měchýře. Větev středního laloku. Levá průduška. Úhly dolní čelisti. Příčný sval jazyka. Žaludeční sliznice. Větev očního nervu. Hřbet nosu. Levé oko. Mozková tepna. Vřetenní a loketní kost před zápěstím.  Hlavička lýtkové kosti. Červené jádro. Jamka loketního výběžku.
Křeč jazykového svalu. Prudká nemoc. Cukrovka. Šikmá zlomenina zánártí a nártu. Úrazové prasknutí tvrdého patra. Vrozená anomálie tlustého střeva. Otevřená zlomenina kotníku lýtkové kosti. Chudokrevnost mozku. Příznaky nemocí. Křeč tlustého střeva.
Sirup v lahvičce. Rulíkový výtažek. Glycerolové čípky. Silný jed. Mast v krabičce.

3.  Vyskloňujte spojení:
nervus externus
lobus dexter
vīrus perīculōsum
diameter oblīqua
membrum sinistrum

4.  Doplňte správné pádové koncovky:
Ōstium vēn… cav… Capitulum fībul…, humer…, uln… Sub sign… venēn… Tarsus cum metatars… et digit… Ruptūra artēri… cerebr… medi… Unguentum prō adult… Signum morb… Anōmalia angul… mandibul… Nucleī cellul… Ē vestibul… vāgīn… Method… nov…

5.   Dejte do singuláru:
bulbī oculōrum	periodī longae	
ligāmenta rupta	rāmī nervōrum	
nucleī rubrī	venēna valida	

6.  Zapamatujte si:
in vitro, in vivo, post cibum, ab ovo, periculum in mora, loco typico, curriculum vitae, ad absurdum

Slovíčka

accessōrius, a, um	přídatný, vedlejší	
adultus, a, um	dospělý, dorostlý	
āla, ae, f. 	křídlo, oddíl, část	
alvus, ī, f.	břicho	
angulus, ī, m.	úhel	
ante (předl. s akuz.)	před	
antebrachium, iī, n.	předloktí	
atomus, ī, f.	atom	
audītīvus, a, um	sluchový	
bolus, ī, f.	hlinka	
brachium, iī, n.	paže	
bronchus, ī, m.	průduška	
bulbus, ī, m.	koule, rozšíření trubkovitého orgánu	
calcaneus, ī, m.	patní kost	
calculus, ī, m.	kámen, kamének	
cancer, crī, m.	rakovina	
capitulum, ī, n.	hlavička, hlavice	
carōticus, a, um	týkající se krkavice	
carpus, ī, m.	zápěstí	
catarrhus, ī, m.	katar	
cellula, ae, f.	buňka	
cerebrum, ī, n.	mozek	
collum, ī, n.	krk, krček, šíje	
cōlon, ī, n.	tračník	
condylus, ī, m.	kloubní hrbol	
crānium, iī, n.	lebka	
crassus, a, um	silný, tlustý	
cum (předl. s abl.)	s, se	
diameter, trī, f.	průměr	
digitus, ī, m.	prst	
dorsum, ī, n.	záda, hřbet	
duodēnum, ī, n.	dvanáctník	
dūrus, a, um	tvrdý, tuhý	
emplastrum, ī, n.	náplast	
encephalon, ī, n.	mozek	
enteron, ī, n.	střevo	
extractum, ī, n.	extrakt, výtažek	
fluidus, a, um	tekutý	
fossa, ae, f.	jáma, jamka, vyhloubenina	
fundus, ī, m.	dno, základ	
fūrunculus, ī, m.	furunkl, nežit	
glycerolum, ī, n.	glycerol	
hīlum, ī, n. 	branka, místo vstupu, výstupu cév do orgánu	
humerus, ī, m. 	pažní kost	
humus, ī, f.	půda	
icterus, ī, m.	žloutenka	
īnfectiōsus, a, um	nakažlivý	
intestīnum, ī, n.	střevo	
isthmus, ī, m.	zúžené místo	
līber, era, erum	volný, svobodný	
ligāmentum, ī, n.	vaz, pruh; obvaz	
lobulus, ī, m.	lalůček	
lobus, ī, m.	lalok	
locus, ī, m.	místo	
longus, a, um	dlouhý	
magnus, a, um	velký	
malleolus, ī, m.	kotník	
medius, a, um	střední	
membrum, ī, n.	končetina, úd	
metacarpus, ī, m.	záprstí	
metatarsus, ī, m.	nárt, záprstí (nohy)	
methodus, ī, f.	metoda	
morbus, ī, m.	nemoc, choroba	
mūsculus, ī, m.	sval	
myocardium, iī, n.	srdeční svalovina	
nāsus, ī, m.	nos	
nephros, ī, m.	ledvina	
nervus, ī, m.	nerv	
nōn	ne	
nucleus, ī, m.	jádro	
nūtrīcius, a, um	vyživovací,  vyživující	
oblīquus, a, um	šikmý, kosý	
oculus, ī, m.	oko	
oesophagus, ī, m.	jícen	
ōlecrānon, ī, n.	loketní výběžek	
oleum, ī, n.	olej	
olīva, ae, f.	oliva; elipsoidní hrbolek prodloužené míchy	
ophthalmos, ī, m.	oko	
opticus, a, um	oční, zrakový	
organum, ī, n.	orgán, ústrojí	
ōstium, iī, n.	ústí	
ōvārium, iī, n.	vaječník	
palātum, ī, n.	patro	
periculōsus, a, um	nebezpečný	
periodus, ī, f.	perioda, období	
polypus, ī, m.	polyp	
prō (předl. s abl.)	pro; podle	
puer, erī, m.	chlapec, hoch	
radius, iī, m.	poloměr; vřetenní kost	
rāmus, ī, m.	větev, rameno	
rēctus, a, um	přímý, rovný	
rheumatismus, ī, m.	revmatismus	
ricinus, ī, m.

	ricinus (commūnis)
	ricinī oleum	ricin, jedovatá bílkovina obsažená v semenech skočce
skočec (obecný)
ricinový olej	
ruber, bra, brum	červený, rudý	
sambūcus, ī, f. (nigra)	bez (černý)	
signum, ī, n.	znamení, označení	
sirupus, ī, m.	sirup	
spasmus, ī, m.	křeč	
stomachos, ī, m.	žaludek	
strictūra, ae, f.	zúžení	
suppositōrium, iī, n.	čípek	
tālus, ī, m.	hlezno, hlezenní kost	
tarsus, ī, m.	zánártí	
thymus, ī, m.	brzlík	
trachēa, ae, f.	průdušnice	
traumaticus, a, um	úrazový	
tūberculōsus, a, um	tuberkulózní	
tūberculum, ī, n.	hrbolek,  vyvýšenina	
unguentum, ī, n.	mast	
uterus, ī, m.	děloha	
vagus, a, um	bloudivý, bludný	
validus, a, um	silný	
vaselīnum, ī, n.	vazelína	
venēnum, ī, n.	jed	
ventriculus, ī, m.	žaludek; komora	
vestibulum, ī, n.	předsíň, vchod	
vīrus, ī, n.	vir, jed	
vitrum, ī, n.	sklo; lahvička