Step by Step - Vzdělávací program „Začít spolu“
Alternativní pedagogika – teze k tématu
Duben 2006
______________________________________________________________________________

Původ a historie programu  Step by Step
Původní inspirace vznikla jako reakce na komplikovanou situaci ve vzdělávání menšin v Americe v době „vzdělanostního (sputnikového) šoku“ 60.-70. let  20. st.
(USA a Kanada: původní obyvatelstvo, imigranti, sociálně slabé skupiny ve slumech apod.).
•	OTÁZKA:
Jak dosáhnout podstatně vyšší obecné vzdělanosti (ale i „vychovanosti“) v mladé populaci (konkurenceschopnost)??? Jak realizovat vzdělanostní potenciál společnosti?
Závěry a řešení:

•	zaměřit se na to, aby každé dítě dostalo příležitost a na základě svých individuálních možností dosáhlo optimální úrovně vzdělání

•	zaměřit se na to, aby se děti ve škole učily společně a od sebe navzájem; vycházely při tom ze své různosti a učily se akceptovat se navzájem (interkulturalita a výchova k toleranci)

•	otevřít školu spolupráci s rodinou a širší veřejností

Step by Step (ZaS) je  vzdělávací program zdůrazňující:
 
•	individuální přístup k dítěti – důraz na osobní rozvoj

•	partnerství rodiny, školy a širší společnosti v oblasti výchovy a vzdělávání

•	prosazuje a umožňuje inkluzi dětí se speciálními potřebami (dětí nadprůměrně nadaných, dětí s vývojovými poruchami, dětí s postižením, velmi se osvědčuje u dětí z různých etnických menšin)

•	dále klade důraz na podnětné prostředí - netradiční členění třídy do center aktivit, 

•	aktivizující výukové strategie - kooperativní učení, projektové vyučování a integrovanou tematická výuku

•	pracuje se sebehodnocením (prostřednictvím portfolia a individuálního vzdělávacího programu) dětí, což posiluje pozitivní motivaci dětí k aktivnímu a samostatnému učení.

Program ZaS v ČR: 

•	od r. 1994 v MŠ a od r. 1996 na ZŠ
•	mezinárodní název tohoto programu je Step by Step – pouze v Česku „Začít spolu“ 
•	Iniciátor: Sörosova nadace (Open Society Fund – pro střední  a východní Evropu)
•	na začátku poskytla síť Sorosových nadací (Open Society Founds) společně s neziskovou organizací Children´s Resources International finanční a metodickou podporu při zavádění vzdělávacího programu Začít spolu do vzdělávacích systémů jednotlivých zemí (vybavení škol, vzdělávání učitelů, osob. asistenti apod.)
•	finanační a metodická pomoc zvenčí trvala podle plánu do r. 1999, školy si nyní hledají peníze z jiných/ dalších zdrojů (obce – magistráty, rodiče, jiné zdroje)
•	v programu  ZaS pracuje dnes asi 60 MŠ a 45 ZŠ škol a neznámý počet jednotlivých tříd na běžných školách, jejichž učitelé se nechali oslovit filozofií programu „zaměřeného na dítě“ (Brno – Bystrc:  Pramínek)
•	školy ZaS jsou metodickými a školicími centry programu
•	spolupráce se sdruženími Otevřená společnost o.p.s., Kritické myšlení apod.

Vzdělávací výsledky programu ZaS:
 1997-2001 - rozsáhlý dlouhodobý psychologický výzkum Vliv vzdělávacího programu Začít spolu na vývoj psychosociálních kompetencí dětí v MŠ 1997/98-2000/01, který mapoval otázky:

•	Jsou výsledky dětí z programu ZaS srovnatelné s výsledky dětí z běžných škol?
•	Jsou tyto děti schopné pokračovat ve svém vzdělávání na běžné škole bez problémů?
•	Nemají děti učící se podle programu ZaS problémy při přestupu z I. na II. stupeň?
Výzkum začal u dětí v MŠ a tým nezávislých odborníků sledoval jejich vývoj  až do školy základní (ať už dítě pokračovalo na ZŠ  programem ZaS či přešlo na školu s jiným programem)
 Výsledky tohoto výzkumu jsou k dispozici na www.sbscr.cz

Kontexty programu Začít spolu a současných tendencí ve vzdělávání (pro 21. stol.):
•	Základním cílem je individuální rozvoj vnitřních možností každého dítěte (nikoli „všichni musí umět to samé“)
•	Směřuje k rozvoji principů demokracie (svoboda a zodpovědnost), usiluje, aby se děti co nejvíce zapojovaly do činností a posléze do veřejného dění (srv. Kovaliková – „životní dovednosti“), prioritou je rozvoj hodnot a charakteru
•	Vzdělávání a východiska vyučování stojí na „ 4 pilířích evropské vzdělanosti“: učit se poznávat (učit), učit se jednat (konat - pracovat), učit se být (sám za sebe – svobodný a zodpovědný), učit se žít společně - s ostatními (komunikovat a kooperovat)
•	Didaktická východiska vyučování – konstruktivistické přístupy (psychodidaktika - Piaget)
•	Obsah vzdělávání -  integrace vzdělávacích obsahů (učit se v kontextech reality)
•	Učitel = pomocník při učení, ale zároveň se od dětí neustále učí něco nové (cítí potřebu celoživotního sebevzdělávání a práce na sobě)
•	Škola je otevřenou institucí a jejím úkolem je profesionální podpora a pomoc (učitelství = pomáhající profese) dětem, rodině i veřejnosti při vzdělávání

Vyučování v programu ZaS  má konstruktivistický základ, tzn.
•	Vychází z předpokladu, že každý jedinec má specifické předpoklady poznávat a učit se i zkušenosti – postupuje osobitým způsobem (ale vždycky už o světě „něco ví“)
•	Jádrem procesu učení je komplexní poznávání – nacházení souvislostí (směřování k jádru učení)
•	Úkolem učitele je vytvořit podnětné prostředí tak, aby děti si mohly své poznání budovat samy – ve spolupráci s ostatními dětmi (projekty, diskuse v kruhu, práce v „centrech aktivit“) -  objevování
•	Je třeba vést vyučování tak, aby se provokovaly okamžiky „AHA!!!“ (Piaget), aby děti mohly neustále klást otázky a učily se to (učit se „do hloubky“ – nikoli rychle a po povrchu)
•	Zajistit, aby systematickou součástí učení bylo  tzv. „průbežné hodnocení“ (řízená reflexe a sebereflexe, portfolio apod.), které směřuje k sebehodnocení a přebírání zodpovědnosti za vlastní učení

Průběh vyučovacího dne:
Ráno se děti (většinou s rodiči) scházejí před začátkem vyučování
•	ranní kruh – zahájení výuky: slouží  pro rozvoj komunitního života  (pozitivní komunikace), jeho součástí je seznámení s denním plánem a aktuality
•	řízená výuka ve třídě – v blocích (plnění denního plánu dle osnov) cca 90-100 minut
•	Přestávka na svačinu (20-30 min)
•	práce v centrech aktivit – podle individuálních plánů, práce ve skupinách
•	individuální činnosti – odpoledne (kroužky, zájmové činnosti, příp dom. příprava)

Role učitele v programu ZaS:
 vytvořit stimulující prostředí pro učení
1.	Plánuje kurikulum (vychází z vzdělávacího standardu)
2.	Rozhoduje: (vodítkem je kurikulum a potřeby konkrétní třídy)
3.	Usnadňuje učení – facilitace: (je manažerem třídy)
4.	Pozoruje a hodnotí, jak se děti učí
5.	Slouží dětem jako vzor

1. Plánuje:
•	Tvoří vzdělávací program (KURIKULUM)
•	Formuluje cíle
•	Provádí didaktickou analýzu učiva
•	Plánuje konkrétní strategie výuky (práci společnou i individuální v centrech aktivit)
•	Promýšlí způsoby hodnocení
•	Tvoří program spolupráce s rodiči

2. Rozhoduje: (vodítkem je kurikulum a potřeby konkrétní třídy)

•	Organizuje prostředí třídy (třída =„laboratoř“) 
– centra aktivit, ale i společný prostor, příp. další speciální prostory (pro cvičení, sklad pomůcek a materiálů, místnost pro rodiče)
•	Vybírá a připravuje didakt. materiály (knihy, učebnice, prac. listy,…); organizuje práci s portfoliem (nástroj pro hodnocení a zpětná vazba pro dítě – rodiče – učitele) 
•	Tvoří denní rozvrh - obyčejně
-	ranní kruh – pro rozvoj komunitního života (denní plán a aktuality)
-	řízená výuka ve třídě – v blocích (plnění denního plánu dle osnov)
-	práce v centrech aktivit – podle individuálních plánů, práce ve skupinách
-	individuální činnosti – odpoledne (kroužky, zájmové činnosti, příp dom. příprava)
•	Organizuje skupinovou práci (vybírá děti podle urč. záměru, sleduje rozvoj komunikace a kooperace, společně s dětmi hodnotí práci skupin)

3. Usnadňuje učení – facilitace:

a)	Klade otázky: 
•	pokud možno „otevřené“: „Co se stalo s tvojí kytičkou od té doby, co jsi ji zasadil?“ X „O kolik ti vyrostla kytička?“
•	osobně zaměřené – zjišťují představy dítěte o věcech („Co si o tom myslíš?“, Proč jsi to tak nazval? Jak jsi na to přišel? apod.)
•	zaměřené na podstatu věci („Proč jsou v přístavu loďky?“, „Proč magnet přitahuje hřebíky?“)
Vyhýbat se otázkám, na něž existuje jediná správná odpověď!

b)  Odpovídá na otázky dětí (jasně, pravdivě, přizná neznalost, říká vlastní názor; otázky VÍTÁ)

c)	Pomáhá dětem zamýšlet se nad vlastním učením
a.	psaní deníku (čtenářský, společenský apod., záznamy o vlastním učení)
b.	diskuse ve skupině (uvažování o problému, vyjadřování názoru, argumentace,… učitel diskusi řídí: uděluje slovo, udržuje téma vhodnými poznámkami, vybízí děti k účasti, hlídá čas apod.)
c.	práce v centrech a projekty
d.	poskytování zdrojů 
e.	reflexe  („všimla jsem si…“ atd.  –  tzv. peer - komentář)  - sebereflexe

4.	Pozoruje a hodnotí: provádí ped. diagnózu

•	Na počátku roku: vstupní diagnóza:
•	Jaké má dítě předpoklady, vlastnosti, znalosti, učební styl, zájmy a motivaci?
•	Které silné předpoklady a potřeby má?

•	Průběžné hodnocení
•	Systematicky vede deník o každém dítěti (podává podrobné zprávy rodičům, píše slovní hodnocení)
•	Orientuje se na splněné cíle (kdy a nakolik)
•	Neustále poskytuje dítěti osobní zpětnou vazbu (nikoli „pěkné“, „dobrá práce práce“, ALE: „Zajímavý nápad; naučil jsi se hodně o pavoucích. Co se o nich ještě chceš naučit?“
•	Hodnotí vždy výkon, nikoli celou osobnost
•	Vede k sebehodnocení

•	Závěrečné hodnocení
•	Slovní hodnocení
•	Využití portfolia

5. Učitel jako vzor
•	Udává tón třídy (otázky, poznámky, rozhodnutí, chování, síla hlasu, vystupování,…)
•	Podporuje rozvoj pozitivního klimatu ve třídě – pravidla sám respektuje: pomáháme si, nasloucháme si,… (pozitivní formulace)
•	Chová se jako partner dítěte, jehož úkolem je pomáhat mu při učení --- AUTORITA

Shrnutí:  ZaS – třída zaměřená na dítě:
Znaky:

•	Podpora rozmanitých stránek inteligence (Gardner, Kovaliková)

•	Specifické materiály (bádání, zkoumání, encyklopedie, vlastní zdroje,… - zapojení rodičů – besedy, exkurze,…). Podnětné prostředí třídy.

•	Specifická organizace (různorodost, práce v centrech aktivit, svobodná volba úkolu, podpora vlastní iniciativy v plnění úkolů); 
      Centra: na konci 1. st. ZŠ by mělo ve třídě fungovat alespoň 5 center aktivit: 
1.	čtení a psaní,   
2.	vědy, 
3.	matematiky/manipulativ, 
4.	výtvarné výchovy,
5.	dramatické výchovy/tvořivé hry  (příp. HV apod.)
Centra by měla být logicky uspořádána (aby se děti nerušily) a vybavena všemi pomůckami a materiály

•	Výchova k celoživotnímu zájmu o učení - zaměření na vlastnosti : 
Produktivita – Tvořivost – Zvídavost – Spolupráce – Empatie

•	Řízení chování žáků (pravidla) 

•	Utváření komunity (rodina a škola)
•	Prezentace naučené látky – různé formy, individuální variabilita výstupů (podle zaměření a schopností dítěte) – na základě produktivních (tj. nikoli reproduktivních) výstupů (viz Pasch – „autentické učení“)

•	Portfolio (vyhledejte si příslušné informace!!!)

•	Přebírání odpovědnosti za vlastní učení: znalost cílů, domácí úkoly, individualizace nároků

Vzdělávací program Step by Step (Začít spolu) představuje jednu z inovativních  „alternativ“ výuky v současné české škole (nehlásí se k žádné z klasických koncepcí reformistické pedagogiky), ale má  s nimi mnoho společného (aktualizace reformních myšlenek). Poskytuje mnoho podnětů pro realizaci české reformy školy pro 21. století.

Základní literatura:
KREJČOVÁ, V.; KARGEROVÁ, J. Vzdělávací program Začít spolu pro I. stupeň ZŠ. Praha : Portál, 2003.
GARDOŠOVÁ, J.; DUJKOVÁ, L. Vzdělávací program Začít spolu pro předškolní vzdělávání. Praha : Portál 2003.
Kol. Učím s radostí (ve spolupráci Step by Step ČR a o.s. Kritické myšlení).  Praha : STROM, 2003. 
WALSH BURKE, K. Začít spolu (program pro děti a rodiče). Vytváření tříd zaměřených na dítě pro 8-, 9- a 10-leté děti. Vyšlo jako manuál OSF (Open Society Fund) pro potřeby ZaS (Začít spolu) – Praha 1998.
•	Další zdroje - internet: 
www.sbscr.cz
Kritické myšlení

Připravila: Hana Filová, Katedra pedagogiky PdF MU (Brno 2006)