Jak se děti učí 5
ČAS

Výchozí otázky:
1.  Proč je toto téma důležité ve vzdělávání malých dětí?
2.  Jaké jsou psychologické zákonitosti dětského chápání času?
3.  Jak toho využít ve vyučování na 1. st. ZŠ?

     6-7 leté dítě v 1. tř. čas vnímá jako centrovaný – skrze vlastní pozici a zkušenost v konkrétních životních situacích

•	MINULOST ------------- PŘÍTOMNOST----------- BUDOUCNOST                                 
                 ___________ JÁ  ____________
           min.             tady a teď                bud.
•	Děti se tedy do minulosti dívají opačným  směrem, než jak jdou dějiny.
•	V učebnicích jsou však historické události líčeny decentrovaně.

Základní podmínka pro pochopení toku času:
•	 aby mohlo dítě vnímat historické učivo decentrovaně, musí „vystoupit“ ze své pozice a zaujmout „odstup“ (nastává cca ve 3. roč.)
•	předtím jim musíme zprostředkovat pochopení relace
 dříve – později
 dříve než – později než

Jakou mají děti s časem zkušenost? Že:

-  se střídá den s nocí
-  posunují se ručičky hodin a podle toho se vykonávají určité činnosti
-  postupují dny v týdnu 
-  střídají se roční období, sled svátků, oslav narozenin
-  lidé jsou různě staří, tj. někteří se narodili dříve než jiní – zkušenosti v rodině: děti, rodiče, prarodiče

Ve vlastivědě jsou 2 klasická témata, která se k tomu mimořádně hodí:

•	1.     fyzikální čas: dny, týdny, měsíce, roční období, denní doby (ráno – poledne večer), kalendář; HODINY
•	2.     rodina a rodokmen (genealogie)

1.     téma:  FYZIKÁLNÍ ČAS

•	 Pro pochopení fyzického času je důležité, aby děti nejen znaly názvy (dní, měsíců,…) ale aby objevily cykličnost, pravidelnost v jejich střídání. 
Zpočátku má seznamování s těmito pojmy prožitkový charakter – ptáme se:
•	 co děláš v pondělí?
•	co děláš v neděli?
•	který den je dnes?
•	který den byl včera?
•	 který den je dříve?
•	který den je později?
•	 je pondělí dříve než čtvrtek?
•	je sobota později než pátek?   Atd.

•	To však nestačí k pochopení historického času – musí pochopit navíc operaci  ZAHRNOVÁNÍ.

•	POCHOPIT UDÁLOST jako událost historickou znamená umístit ji mezi jiné historické události podle časové relace DŘÍVE – POZDĚJI (než) -  časová osa 

Cvičení:

•	1.     Řekni, co jsi dělal včera, předevčírem, v neděli apod. 
(všímat si tvaru slovesa, který používají; jestliže používají jen jednoho času, svědčí to o nedostatečném  operačním myšlení a o jeho neschopnosti vyjádřit z centrovaného hlediska nevratný sled)

•	2.     Řekni, co jsi dělal, děláš a budeš dělat od včerejšího rána do zítřejšího večera.

•	3.     Sestav kalendář pro měsíc, kdy máš narozeniny (máme kalendář se slepými dny, označeny jsou jen 1. dny v měsíci) 
2. téma: RODINA a RODOKMEN

•	Zařazení : 2. třída
Toto téma se zpravidla „zpřehledňuje“ pomocí rozhovoru nad rodinnými fotografiemi, které si mají děti přinést  do školy.
Fotografie:
•	    kdo ke komu patří?
•	    kdo se komu narodil?
•	    kdo je starší (mladší)?
•	    připište jména k panáčkům
•	    kdo je bratr? (ten, kdo se narodil mým rodičům kromě mě)
•	    babička – dědeček, strýc – teta, bratranec – sestřenice – vysvětlení všech vztahů. 

•	zaznamenáváme správné a nesprávné odpovědi, vyhodnotíme procento úspěšných dětí, příp. čas, který potřebovaly pro pochopení relace
•	Pochopená relace = když dítě řekne:“ pátek je dříve než sobota a sobota je později než pátek“ (vratný vztah); uzavře se následnost a relace se stává pohyblivou --- OPERACE.

Stěžejní úkol: NAKRESLI  SVŮJ  VLASTNÍ  RODOKMEN!

•	Dílčí kroky:
1.      uvědomění si významu pojmu MATKA 
(můžou existovat na světě lidé, kteří nemají matku (otce)? Proč ne (ano)? Všichni lidé mají matku (otce), i když je nemusí znát.
Hlavním zdrojem poznatků je jazyk dětí: Jak víš, že ta maminka, kterou máš, je tvoje maminka? (jméno, podoba, péče, fotografie, povídání prarodičů,…) - jde o tzv. zástupné role.
 Nezástupná role matky = to, že jsem se jí narodil(a).
•	 
2.      navodit schopnost zaujmout hledisko druhého v systému rodinných vztahů  (synem otce jsem já)

•	Hry - operační cvičení:  
„Představ si, že se jdeš jako tvůj tatínek zeptat paní učitelky do školy na prospěch jeho syna.  Které otázky asi tatínek paní učitelce položí? (pozorujeme schopnost dítěte zaujmout odstup, decentrovat otázky)
•	    prohloubení pochopení – navodit OPERACI:  

        „narodila jsem se mámě“           „dcerou maminky jsem já“ 
                      TAM                                        ZPĚT     
            já jsem její dcera                          ona je moje matka

Operační cvičení:

•	1.      zaujmi stanovisko svého otce v rodině
•	2.      představ si jeho syny
•	3.      vyčleň z nich toho, který „není můj bratr“ …AHA!!!   (dítě dále netápe, ví).
 
O co vlastně půjde? 
Děti vlastně zvládnou základní genealogickou relaci „otec –syn“:
•	    synem svého otce jsem já
•	    jsem-li synem svého otce, pak jsem vnukem jeho otce
•	    jsem-li synem otce, pak jsem synovcem otcova bratra (sestry) a bratrancem jeho (jejích) dětí

Výzkum (Vyskočilová) - výsledky
byly vyhodnoceny podle těchto kritérií:

•	správnost označení (jména) a umístění sebe sama v rodokmenu
•	správnost umístění prarodičů z obou stran
•	správnost umístění relátů strýc a teta (pokrevní a   přiženění) a sestřenice a bratranec.
Tématu bylo věnováno 6 vyučovacích hodin. Po 1. hodině správně řešilo úkol 54% dětí, po 2. hod. 64%, v 6. hod. 96% dětí. 
Nejtěžší byla OPERACE inverze centrovaných vztahů (když já jsem její vnuk, ona je moje babička,…)

ZÁVĚR: 
Podmínka vnímání toku historického času:
    děti dovedou zaujmout hledisko někoho, „kdo žil dříve než ony“, kdo se narodil dříve než ony“ 
    děti  ovládly relaci dříve – později, dříve než – později než.

Literatura:
MACHALOVÁ, M. rukopis 2004
VYSKOČILOVÁ, E. Pokus vyučovat žáky 2. ročníku chápání historického času na základě genealogie. Komenský, č. 9, 1974, s. 545-553.
VYSKOČILOVÁ, E. Vytváření základů historického myšlení žáků 2. ročníku. Komenský, č. 4, 1976, s. 341-348.