Specifika osobnosti žáků s lehkým mentálním postižením

•	V sociálně nenáročných a známých situacích mohou být tito jedinci zcela bez problémů.
•	Důležitým prvkem v péči o osoby s lehkým mentálním postižením je podnětné rodinné prostředí a stimulující výchovně vzdělávací proces, zahrnující osvojení základních dovedností, vědomostí, návyků, pravidel chování, pracovních činností, s cílem maximálního zapojení do společnosti. 
•	Největší potíže nastávají u osob s lehkým mentálním postižením při nástupu do školy a následné teoretické práci, pro kterou je důležitý proces učení, myšlení a kvalita pozornosti a paměti. 
•	Behaviorální, emoční a sociální potíže osob s lehkým mentálním postižením a z toho plynoucí potřeba léčby a podpory, jsou bližší potřebám jedinců s normální inteligencí, než specifickým problémům osob s těžšími formami mentální retardace. 

Kognitivní procesy - vnímání, učení, pozornost, paměť, myšlení, představy, fantazie
J. S. Rubinštejnová (1973):
•	tempo zrakového vnímání je u osob s mentálním postižením zpomaleno, což má za následek zúžení rozsahu vnímaného materiálu,
•	nediferencovanost jevů, především podobných předmětů, barev a tvarů
•	inaktivita vnímání - spočívá v neschopnosti prohlédnout si předmět do detailů či opětovně rozeznat předmět, který byl dříve předložen v jiné poloze.

základní podmínkou rozvoje vnímání:
•	prvotně důsledná diagnostika obtíží
•	následně dostatečné množství zrakových, sluchových a motorických podnětů

Učení
•	I. Švarcová (2011) dodává, že učení je specifický jev dětského věku a probíhá i při patologickém stavu organismu. Učení osob s mentálním postižením je založené na mechanickém osvojování vědomostí, dovedností, pravidel a norem chování, však často bez schopnosti aplikovat je účelně v praxi.

•	dominantním druhem učení je verbální (paměťové) učení, jehož podstatou je osvojení si jazyka jako prostředku socializace. Je založené na mechanickém zapamatování, které je možné postupně zlepšovat. 

•	Z hlediska socializace má nezastupitelnou funkci sociální učení, které je významné vzhledem k osvojování společensky akceptovatelných způsobů chování. 

•	Jako problematické se jeví pojmové učení a učení řešením problémů, jež vyžadují vyšší myšlenkové operace a logické myšlení.

Pozornost a paměť
•	paměť je krátkodobá, mechanická, narušená ve všech fázích, nestálá, zaměřená na jediný jev, 

•	typické je pomalé tempo zapamatování informací a slabá schopnost udržet vědomosti a dovednosti v paměti,

•	u žáků s lehkou mentální retardací nelze vyloučit, že někteří jedinci dosáhnou logické paměti nižší výkonnosti,

•	doba maximálního soustředění žáků s lehkým mentálním postižením se pohybuje mezi 
15-20 minutami. 

Pro správné zaměření pozornosti, koncentraci a vybavení z paměti je důležité: 
•	pravidelné opakování, 
•	rozmanitost podnětů a činností, 
•	variabilita didaktických metod, 
•	strukturace učební látky na kratší úseky,
•	opakovací úkoly, 
•	verbalizace činnosti, 
•	emocionální motivace
•	relaxace.

Myšlení
•	myšlení osob s lehkým mentálním postižením se vyznačuje stereotypností, rigiditou, nekritičností, vázaností na konkrétní myšlenkové operace a neschopností aplikovat naučené do praxe, 

•	myšlení dosáhne v nejlepším případě stádia konkrétních logických operací, přičemž uvažování bude vždy vázáno na realitu. 

•	podle O. Müllera (2001) většina žáků s lehkým mentálním postižením nepřekročí hranici konkrétního myšlení, přičemž část osob z horního pásma lehké mentální retardace se může dostat k určitému stupni abstraktního myšlení, kterým je schopnost abstrakce a generalizace. 

Řeč
•	obsahově chudá s nedostatečnou artikulací, obsahující agramatizmy,

•	významný podíl na nedostatcích v porozumění řeči a vyjadřovacích schopnostech má nedostatečná sluchová diferenciace,

•	začátek vývoje řeči může být u osob s lehkou mentální retardací opožděn o 1-2 roky v porovnání s normou. 

•	artikulace může být rozvinuta na dobré úrovni, zvláště u dětí s neporušenou motorikou a s dobře vyvinutou napodobovací schopností, které dokáží napodobovat modulaci řeči a reprodukovat celé písničky,

•	osoby s LMR potřebují řečové stereotypy, které jim pomohou při překonávání nepředvídatelných životních situací

Emoce
J. S. Rubinštejnová (1973, s. 178-179) uvádí následující zvláštnosti emotivity osob s mentálním postižením: 

•	nedostatečná diferencovanost citů, 
•	neadekvátnost citů, 
•	silné egocentrické emoce, 
•	slabé řízení citů intelektem, 
•	možnost výskytu chorobných citových projevů (poruchy nálady). 

Motivace a vůle
•	nedostatek vůle (hypobulie) či její úplné chybění (abulie), projevující se nesamostatností, nedostatkem iniciativy, neschopností řídit vlastní jednání, impulzivitou a neschopností překonávat překážky

•	u žáků s lehkým mentálním postižením je proto, vzhledem k nedostatečnému rozumovému vývoji, účelné pro korekci učení využívat motivace spojené s emočními prožitky,

Sebehodnocení
•	také člověk s lehkým mentálním postižením poznává v průběhu vývoje své „já“ a do určité míry si uvědomuje svoji vlastní osobu, což je ovlivněno výchovou v rodině, ale i postoji ve škole,

•	sebehodnocení lidí s mentálním postižením je často nadhodnocené, což je projevem nedostatečného rozvoje rozumových schopností, ale i celkové nezralosti osobnosti,

•	speciální pedagog musí klást na žáky s lehkým mentálním postižením přiměřené požadavky, spočívající v dostatečném zatěžování rozumové složky vedoucí ke zdravému sebevědomí,

•	nedílnou součástí práce speciálního pedagoga je působení vlastními postoji, dostatek lásky a povzbuzení,

Socializace
•	socializaci osob s mentálním postižením ovlivňuje stupeň a typ postižení, osobnostní vlastnosti, výchova v rodině, ale také společenské prostředí, především celkový postoj společnosti a společenské (inkluzivní) podmínky, 

•	překážkou socializačního procesu osob s mentálním postižením může být fakt, že mentální postižení je společností přijímána jako stigmatizující postižení, jehož hlavním problémem je dorozumění s lidmi s mentálním postižením, jejich reakce, sebeovládání a chování, 

•	cestou naplnění socializace osob s mentálním postižením je společenská podpora rodinám, kvalitní sociální péče, zajištění rovnoprávného přístupu k výchově a vzdělávání, celoživotnímu učení, přístup k adekvátní profesní přípravě a pracovnímu uplatnění, podpora samostatného pobytu v domácnosti a podpora v oblasti partnerských vztahů. 

Zařazení v povinné školní docházce: Základní škola praktická, popřípadě integrace do běžné ZŠ.

Profesní příprava: Odborné učiliště, Praktická škola.

Pracovní návyky a dovednosti: jednoduché učební obory, jednoduché manuální činnosti, mnoho dospělých schopno jednoduché práce.

Výskyt: z celkového počtu jedinců s MR – 80%, v populaci 2,6 %.