SP7MK_SSPU Specializace: Strategie vzdělávání žáků se specifickými poruchami učení
SP4RC_SSP3 Specializace 3 Specifické poruchy učení

Vyučující: PhDr. Mgr. Soňa Chaloupková, Podzim 2011 Pdf MU
Kontakt: chaloupkova@ped.muni.cz

Specifické poruchy chování a jejich symptomatologie – LMD, ADD, ADHD, ODD 

Terminologie
•	česká terminologie: poruchy chování, specifické poruchy chování (SPCH)
•	německá terminologie: poruchy chování  nápadné chování (sociální kontext), agresivní chování
•	anglická terminologie: deficit pozornosti a hyperkinetická porucha chování

Terminologie - historie
•	Od konce 19. století jsou popisovány symptomy poruch pozornosti a chování (virová encefalitida, válečná poranění hlavy, Heveroch (1905) „Dítě neposeda“, .
•	Termín „poruchy chování“ se v literatuře objevuje od konce 60. let 20. století. Termín LMD (odborníci z Oxfordu 1963).
•	Minimal Brain Dysfunction = Minimální mozková dysfunkce
•	Lehká mozková dysfunkce LMD (Matějček)
•	Lehká dětská encefalopatie LDE (Kučera)
•	Lehké poškození CNS (Macek)
•	často také pro SPU.

•	DSM II (1968) – Hyperaktivní chování.
•	DSM III (1980) – Deficitní porucha pozornosti (ADD).
•	DSM III - R (1987) – Porucha aktivity a pozornosti a hyperkinetické poruchy chování (ADHD).
•	DSM - IV (1994, 2000) – Porucha pozornosti spojená s hyperaktivitou (ADHD), Porucha pozornosti bez hyperaktivity (ADD).

Současná česká terminologie
•	Stále se můžeme setkat s pojmem LMD
•	Přistupujeme k pojmům ADD/ADHD
•	Jedná se o různé kategorie se společnými znaky/podle některých autorů tedy nelze užít jako synonyma.

Specifické poruchy chování (SPCH)
•	Vzniklé působením exogenních a endogenních faktorů.
•	Vzniklé na podkladě existujícího a prokázaného oslabení nebo změn CNS, tedy neurologického původu.
•	Může být podkladem vzniku nespecifické poruchy chování.

Nespecifické poruchy chování
•	Symptomaticky podobná skupina jako SPCH.
•	Chybí organický podklad.
•	Vzniklé z jiných příčin, než SPCH.
•	Vznikají vlivem nesprávného sociálního působení.

Etiologie poruch chování
•	Existuje velké množství hypotéz/etiologie je nejasná.
•	Mezi významné příčiny patří odchylky vzniklé v těhotenství/významnou roli tedy sehrávají i genetické činitele.

Diagnostika poruch chování 
•	
•	Zdravotní anamnéza:
•	Psychiatrická anamnéza:

•	Školní anamnéza:
•	Zhodnocení povahy a osobnosti dítěte, i jeho rodičů, sociálních vztahů a prostředí:
•	Sociální situace:
•	Tělesné vyšetření:
•	Pozorování:
•	Psychologické vyšetření:

Posuzovací škály, diagnostická kritéria (DSM - IV):

•	Diagnostické znaky poruch pozornosti 
•	(nejméně šest symptomů aspoň půl roku v intenzitě nepřiměřené pro daný stupeň vývoje dítěte)
•	často věnuje bedlivou pozornost detailům nebo dělá chyby z nedbalosti ve školních úkolech a při dalších aktivitách;
•	často má obtíže v koncentraci pozornosti na úkoly nebo na hry;
•	často vypadá, že neposlouchá, co se mu/jí říká;
•	často nepracuje podle instrukcí, nedokončuje práci, má nepořádek na svém místě, ve svých věcech;

Diagnostické znaky poruch pozornosti 
•	(nejméně šest symptomů aspoň půl roku v intenzitě nepřiměřené pro daný stupeň vývoje dítěte)
•	často má obtíže v organizování svých úkolů a aktivit;
•	často oddaluje plnění školních i domácích úkolů, které vyžadují intenzivní mentální úsilí;
•	často ztrácí věci nezbytné pro školu a zájmové aktivity;
•	často se nechá rozptýlit cizími podněty (nepatřícími k věci);
•	často je zapomnětlivý/á v denních činnostech

•	B. Diagnostické znaky hyperaktivity a impulzivity 
•	(nejméně čtyři symptomy aspoň půl roku v intenzitě nepřiměřené pro daný stupeň vývoje dítěte)

•	často třepe rukama nebo nohama, vrtí se na židli;
•	často opouští místo ve třídě nebo v situaci, v níž se očekává, že bude sedět;
•	často běhá kolem v situacích, kdy je to nevhodné;
•	často není schopen/a klidně si hrát, nebo provádět klidnější činnosti ve volném čase;
•	často vyhrkne odpověď, aniž si poslechne celou otázku;
•	často má obtíže při stání v řadě, při hrách nebo skupinových činnostech

Vymezení pojmů:

LMD (lehká mozková dysfunkce, lehká dětská encefalopatie, malá mozková poškození) – Třesohlavá (1989), Train (1996):
•	Syndrom lehké mozkové dysfunkce se vztahuje na děti téměř průměrné, průměrné nebo nadprůměrné obecné inteligence s určitými poruchami učení či chování, v rozsahu od mírných po těžké, které jsou spojeny s odchylkami funkce CNS. Tyto odchylky se mohou projevovat různými kombinacemi oslabení ve vnímání, tvoření pojmů, řeči, paměti a kontrole pozornosti, popudů nebo motoriky (Clements, 1966).

•	
ADD – porucha pozornosti bez hyperaktivity:

•	Attention Deficit Disorder.
•	Prostá porucha pozornosti. 
•	Neobjevuje se impulzivita a hyperaktivita. Hypoaktivní, denní snění, pomalí, problém se zaměřením a udržením pozornosti. Obtížně navazují sociální vztahy.

ADHD – porucha pozornosti s hyperaktivitou (Barkley, 1990 in Zelinková, 2003):

•	Attention Deficit Hyperactivity Disorder.
•	Vývojová porucha charakteristická věku dítěte nepřiměřeným stupněm pozornosti, hyperaktivity a impulzivity. Potíže jsou chronické a nelze je vysvětlit neurologickými, senzorickými, motorickými, emocionálními problémy či MR. Neschopnost dodržovat pravidla chování a provádět delší pracovní výkony  ovlivnění vztahů mezi jedincem, rodinou, školou a společností.

•	
•	ODD – porucha opozičního vzdoru (Zelinková, 2003):
•	Oppositional Defiant Disorders – porucha opozičního chování.
•	Extrémní fyzická agresivita, dominuje ztráta přizpůsobivosti, nadprůměrná nesnášenlivost, hádavost, oslabená sebekontrola, opakované odmítání plnění požadavků dospělých. Zlomyslnost, podlost, nedůtklivost, msta. V případě konfliktů tito jedinci (většinou chlapci) nepovažují sami sebe za zdroj konfliktu a chybu vidí v jednání druhých. Tato skupina jedinců má hodně společných znaků s ADHD, ve skupině dětí s ADHD je asi 60 % dětí s ODD.

Náprava ADHD – alternativní přístupy:

EEG - Biofeedback:
Program KUMOT:
Program KUPOZ:

Výběr z literatury.
Černá, M. a kol: Lehké mozkové dysfunkce. (1999)
Třesohlavová, Z.: LMD v dětském věku. (1993)
Jucovičová, D., Žáčková, H.: Metody práce s dětmi s LMD–především pro učitele a vychovatele (rodiče a vychovatele). (2010)
Pokorná, V.: Teorie a náprava vývojových poruch učení. (2001)
Riefová, S.: Nesoustředěné a neklidné dítě ve škole. (1999)
Matějček, Z. a kol.: Lehké mozkové dysfunkce. (1991)
Munden, A., Arcelus, J.: Poruchy pozornosti a hyperaktivita. (2002) 
Sefrontein, G.: Potíže dětí s učením a chováním. (1999)
Train, A.: Nejčastější poruchy chování dětí. (2001)