PŘÍRODOVĚDNÝ POKUS
Mgr. Irena Plucková,Ph.D., Mgr. Lenka Kousalová
Přírodovědnému pokusu můžeme říkat také přírodovědný experiment. „Pokus je umělé vyvolání jevu nebo
procesu tak, abychom jev nebo proces mohli dobře pozorovat, analyzovat, zjistit okolnosti jejich
vzniku a stanovit podmínky jejich průběhu.“
(Šimoník, 2005, s. 93)
* patří mezi metody názorně demonstrační (pokud je prováděna učitelem), ale také metody
dovednostně praktické (v případě, že jej provádí žák).
* obecně platí, že ve výuce přírodovědných předmětů je specifickým vyučovacím prostředkem a
zároveň i předmětem a metodou.
* rozvíjí pozorovací schopnosti žáků, jejich myšlení, estetické cítění i emoční prožitky.
* na základě manipulace s přírodninami a samostatným prováděním pokusů získávají žáci i potřebné
dovednosti.
Pokus je vždy:
* spojen s pozorováním a aplikací poznatků
* opakovatelný
* spojen s možnou záměnou reakčních podmínek
* velmi názorný a bezprostřední
* je spojen s emocemi
Pokus musí být:
* názorný
* jednoduchý
* přesvědčivý
* bezpečný!!!!!
Přírodovědný pokus nám umožňuje:
* zprostředkovat žákům názorně nová fakta z oblastí chemie, fyziky, biologie, která můžeme jen
těžko poznat v přirozeném prostředí (např. přírodě)
* objasnit vztahy a souvislosti mezi jednotlivými jevy
* ověřit předen zformulovaný, dedukcí odvozený závěr
* procvičit zacházení s pomůckami a měřicími přístroji
V úvodu pokusu je důležité seznámit žáky s technikou a pomůckami, které budou
během pokusu používány. Zabráníme tím vzniku možných nedorozumění a zneklidnění v průběhu pokusu a
naopak si zajistíme soustředěnost na demonstrovaný jev. Provádění frontálních žákovských pokusů je
náročné na zajištění pomůcek pro žáky a zároveň je nejnáročnější formou pokusu pro učitele, který
v jeho průběhu musí zvládnout předvádět pokus, kontrolovat žáky, zda i oni pokus správně zvládají a
zároveň musí učitel kontrolovat i pořádek a bezpečnou práci žáků.
Učitel může žáky seznámit s nejpodstatnějšími stránkami a základními fázemi pokusu nebo naopak může
požadovat po žácích, aby je po provedení pokusu zformulovali sami.
Pokus by měl být uzavřen shrnutím a zopakováním průběhu pokusu, opětovným vysvětlením podstaty a
závěrečnou písemnou dokumentací (nakreslit schéma, výsledky měření zapsat do tabulky, znázornit
grafem, zformulovat závěr).
Pokusem si můžeme ověřovat již známé poznatky nebo vyvozovat poznatky nové.
Příprava učitele na školní pokus
Předpokladem zdařeného školního pokusu je pečlivá příprava učitele na hodinu po stránce
didaktické a technické.
a) Didaktická příprava
- Učitel musí promyslet návaznost pokusu na předchozí znalosti a zkušenosti žáků. Dále by měl
zvolit vhodnou motivaci a tu skloubit s úkolem, cílem a postupem vyvozování nových poznatků.
- Pro pozdější organizaci je důležité si zvolit, zda půjde o pokus demonstrační, žákovský nebo
laboratorní, a promyslet si jeho zařazení do vyučovací hodiny.
- Učitel by si měl také připravit kartu pokusu (Pracovní list pokusu) viz. Příloha s podrobným
popisem postupu, obrázkem i otázkami ke kontrole i k navození problému.
b) Technická příprava
- Učitel musí zajistit bezpečný průběh pokusu. Plánovaný pokus by si měl předem vyzkoušet a zjistit
časovou náročnost pokusu, dobu trvání viditelných efektů a vznik dostatečného množství produktů.
(srov. Černá, 1995, s. 8)
Chemický pokus a učení žáků
Zařazením přírodovědného experimentu do výuky dosahujeme nejen zvýšeného zájmu, ale také zvýšené
pracovní aktivity a jisté samostatné a tvořivé činnosti žáků.
Pro to, aby se tak skutečně dělo je třeba:
a) před pokusem - žákům objasnit cíl pokusu a hodiny a formulovat konkrétní úkol experimentální
práce, seznámit žáky s pomůckami (pomůcky sestavovat před žáky, aby lépe chápali funkčnost)
b) v průběhu pokusu - naučit žáky přesně formulovat dílčí pozorování
c) v závěru pokusu - ukázat produkty pokusu, nebránit se diskusi vzhledem k výsledkům pokusu (žáci
potvrzují či zamítají původní předpoklady vzhledem k výsledku pokusu)
Dělení přírodovědného pokusu podle vnitřních forem výuky
* demonstrační
pokus předváděný (demonstrovaný) učitelem
pokus předváděný (demonstrovaný) žákem
* žákovské
žáci pracují jednotlivě či ve skupinách na stejných úkolech
frontální (učitel předvede určitý úsek pokusu a žáci úkon zopakují)
simultánní (všichni žáci pracují na pokusu souběžně – laboratorní práce)
žáci pracují jednotlivě či ve skupinách na různých úkolech
dílčí (žák či skupina řeší dílčí problém jednoho pokusu)
různý - samostatný - izolovaný (žák či skupina řeší jednotlivé pokusy vztahující se k jednomu
přírodovědnému tématu)
Dělení přírodovědného pokusu podle účelu
Heuristický experiment – jeho hlavním účelem je, aby žák mohl objevovat dosud neznámé zákonitosti
jevů
Ověřovací experiment – účelem je ověření platnosti zákona, který byl již dříve objeven deduktivní
cestou, popřípadě jsou tímto pokusem zjišťovány meze platnosti tohoto zákona
Kvalitativní experiment – tento experiment je prováděn za účelem prokázání existence či neexistence
jevu
Kvantitativní experiment – účelem kvantitativního experimentu je nalézt zákonitostí a jejich
vyjadřování ve formě zákonů. Mezi kvantitativní experimenty patří např. každé měření. (srov.
Mechlová, 1999, s.19)
Dělení přírodovědného pokusu podle didaktické funkce ve vyučování
Toto dělení se vztahuje k demonstračním pokusům.
Pokusy heuristické – mají ve vyučování velký význam, protože žák se při nich účastní „odhalování“
nových přírodovědných jevů a jejich zákonitostí. Dítě se stává samo objevitelem. Aby tento pokus
plnil správně svou funkci, musí zajistit maximální možnou míru aktivování žáků. Není-li aktivace
žáků zajištěna, nelze dojít ke splnění hlavního cíle pokusu, tj. být zdrojem poznání.
Pokusy ověřovací – některé přírodní zákony jsou ve škole odvozovány deduktivně, jiné jsou sdělovány
dogmaticky. Pro důkazy platnosti těchto sdělených pravd slouží právě pokusy ověřovací. I zde by se
měl žák aktivně účastnit příslušného dění, jeho činnost již nemá heuristickou povahu.
Pokusy motivující nové učivo – tato demonstrace je zařazována učitelem před výklad nového učiva.
Hlavní význam těchto pokusů tkví ve vzbuzení zájmu žáků o nové učivo.
Ilustrační pokusy – funkcí ilustračních demonstračních pokusů je předvést žákům tu skutečnost, jak
daný jev opravdu reálně vypadá.
Pokusy uvádějící přírodovědný problém – jednou z klíčových kompetencí v RVP je uvedena kompetence
k řešení problému. Pokusy tohoto typu se snaží vzbudit zájem a aktivitu žáků právě navozením
problému. Problémové úlohy mají nejen velký význam při výkladu nových poznatků, ale také v dílčích
fázích učení. Problémy ve vyučování přírodovědy nebo prvouky mohou mít různou formu a různý obsah.
Mohou být slovní, vyjádřené pokusem nebo mohou být vysloveny jako přírodovědná úloha.
Pokusy demonstrující aplikaci nových poznatků – pokusy upozorňující na nutnost spojení teorie
s praxí. Snaha vždy ukázat žákům praktickou aplikaci naučených teoretických poznatků. Z tohoto
důvodu se vyrábějí jednoduché modely technických zařízení pro demonstrační účely.
Pokusy historické – jedná se o pokusy, které znamenaly v historii různých přírodovědných věd
významný krok kupředu.
Na prvním stupni tento typ pokusu příliš nevyužijeme, protože myšlení žáků na prvním stupni není
ještě natolik vyzrálé, aby pochopili podstatu složitých pokusů, jejichž výsledky měly velký význam
pro pokrok ve vědě.
Pokusy k opakování a prohlubování učiva – pokusy, jejichž prostřednictvím je opakováno učivo,
bývají předvedeny již při výkladu nového učiva. Učitel tak může kontrolovat vědomosti žáka i na
začátku nejbližší hodiny.
(srov. Kašpar, 1978,
s. 186-187)
Literatura:
ČERNÁ, B. Školní pokusnictví.1.Vydání. Brno: Masarykova universita, 1995. 76 s. ISBN 80-10-1128-9.
JEŘÁBEK, J.; TUPÝ, J. a kol. Rámcový vzdělávací program pro základní vzdělávání. Stařeč.Infra,
s.r.o., 2005. 113 s. ISBN 80-86666-24-7.
KOUSALOVÁ, Lenka. Databanka přírodovědných pokusů na 1. stupni ZŠ. Brno, 2007. 97 s. KCh, PdF MU.
Dostupný z WWW: .
Kašpar, E. Didaktika fyziky. Praha: SPN, 1978.
MECHLOVÁ, E. Výkladový slovník fyziky pro základní vysokoškolský kurz. Praha: Prométheus, 1999. 588
s. ISBN 80-7196-151-5.
ŠIMONÍK, O. Úvod do didaktiky základní školy. Brno: MSD, 2005. 140 s. ISBN 8086633330.
Příloha: Karta pokusu (Pracovní list pokusu)
Pořadí pokusu:
Název pokusu:
Typ pokusu:
Časová náročnost:
Ročník,Učivo:
Cíl pokusu:
Pomůcky:
Pracovní postup:
Obrázek:
Pozorování:
Vysvětlení:
Závěr: Závěr si formulují žáci sami.
Obrázek z průběhu pokusu: Žáci si udělají nákres průběhu pokusu.
Otázky k zamyšlení:
BEZPEČNOST PRÁCE V PŘEDMĚTECH UČENÍ O PŘÍRODĚ A SPOLEČNOSTI
(Mgr. Irena Plucková, PhD.)
Při experimentální práci, ale také dalších činnostech v předmětech učení o přírodě a
společnosti, je nutné dodržovat poměrně striktní pravidla a je důležité mít stanovený pevný
organizační řád. Pravidla je třeba žákům vysvětlovat postupně s rozvojem jejich experimentálních
dovedností a trvat důsledně na jejich dodržování.
„ Návyky bezpečné práce přinášejí užitek v budoucím povolání i v praktickém životě.
Bezpečnost školního pokusnictví není jen nutné školní opatření, ale významný výchovný úkol
vyučování.“ (Černá, 1995, s. 19)
Možná verze pravidel bezpečné práce na 1. stupni ZŠ
1) Před začátkem pokusu se vždy pečlivě připrav podle pokynů učitele. Všímej si zejména upozornění
týkající se bezpečnosti práce.
2) Do učebny, kde bude pokus prováděn, si ber pouze věci nezbytné k práci např. psací potřeby.
Pokud bude pokus probíhat ve tvé třídě, ukliď si oblečení a věci, které nepotřebuješ nutně k práci
tak, aby nikomu nepřekáželi.
3) K připraveným pomůckám přistupuj pouze se souhlasem učitele a bez jeho dozoru s nimi nikdy
nemanipuluj.
4) Při pokusech nikdy nejez a nepij.
5) Před zahájením pokusu si zkontroluj stav svého pracoviště a pomůcek.
6) S pomůckami zacházej šetrně, jsi odpovědný za škody, způsobené neopatrným zacházením.
7) Na pracovišti udržuj čistotu a nikdy neplýtvej vodou nebo látkami, které k pokusu potřebuješ.
8) Jakékoli zranění nebo nehodu hlas ihned vyučujícímu učiteli.
9) Látky nikdy neochutnávej!
10) Po skončení práce si ukliď po sobě své pracovní místo a zkontroluj stav užívaných pomůcek.
11) Seznam se s umístěním lékárničky, s pravidly první pomoci, s důležitými telefonními čísly a
používáním hasičských přístrojů.
srov. Černá, 1995, s. 32- 33,
Kousalová, 2007, s. 24)
Hygiena práce
Vedle bezpečnostních předpisů práce je nutné respektovat také hygienické zásady. Jde o
soubor opatření, která podporují zdravý růst a vývin žáků. Pozornost by měla být věnována nejen
hygieně fyzické, ale rovněž hygieně duševní, která se výrazně podílí na pracovních schopnostech
žáků a jejich zdravotním stavu.
Hygiena práce zkoumá ovlivňující faktory, které působí na fyzické a duševní zdraví žáků při
práci.
HLAVNÍ ZÁSADY HYGIENY PRÁCE DLE ČERNÉ:
„Vytvořit vhodné pracovní prostředí a podmínky práce (faktory vybavení, osvětlení, teploty, hluku,
vibrací, větrání, klimatizace, organizace a řízení práce, počty žáků v pracovní skupině, autorita
učitele, ochranné pomůcky, pracovní oděv aj.).
Znát činitele únavy (délka soustředění, pracovní tempo, fyzická a duševní indispozice, rytmus a
plynulost práce, časová náročnost, vhodnost motivace aj.)
Zabezpečit pořádek, kázeň, disciplínu.
Zabezpečit dodržování pravidel o ochraně života a zdraví a správných hygienických návyků (čistota
pracoviště, nádob, pomůcek, potřeb, přístrojů, osobní hygiena).“ (Černá, 1995, s. 27)
Dodržování hygienických, zdravotních a protiepidemických předpisů kontroluje soustava
orgánů z okresní nebo krajské hygienické služby.
Vybavení lékárničky první pomoci
Za lékárničku první pomoci považujeme cestovní lékárničku, autolékárničku, motolékárničku,
nástěnnou lékárničku, zdravotní brašnu nebo pohotovostní kufřík. Vybavení těchto lékárniček první
pomoci je stanoveno oborovou normou ministerstva zdravotnictví ČR.
Škola je povinna podle této normy nástěnnou lékárničku vybavit a doplňovat.
Záznam o úrazu
Při vzniku úrazu je nutné ze všeho nejdříve poskytnout zraněnému první pomoc nebo ošetření
a v případě nutnosti přivolat odborného lékaře. Jako druhý krok následuje ohlášení úrazu vedení
školy a zaevidování do deníku úrazů. Evidovat bychom měli i malá zranění, protože i z nepatrného
zranění může vzniknout vlivem infekce závažný problém.
V případě vzniku závažného poranění se prověřuje, zda učitel seznámil žáky s pravidly
bezpečnosti práce. Toto seznámení musí být zapsané v třídní knize, v deníku bezpečnosti nebo na
zvláštním papíře potvrzeno podpisy žáků.
Ve třídě by měla být vyvěšena na dobře viditelném místě důležitá čísla:
Rychlá zdravotnická pomoc 155
Hasiči 150
Policie 158
Tísňová linka 112
(srov. Černá, 1995, s. 23)
Literatura:
ČERNÁ, B. Školní pokusnictví.1.Vydání. Brno: Masarykova universita, 1995. 76 s. ISBN 80-10-1128-9.
KOUSALOVÁ, Lenka. Databanka přírodovědných pokusů na 1. stupni ZŠ. Brno, 2007. 97 s. KCh, PdF MU.
Dostupný z WWW: .