1. přednáška:
Dětský svět. Dětské naivní teorie
__________________________________________________

VSTUPNÍ OTÁZKY:
1.	Jak dítě rozumí světu, ve kterém žije? Jaké jsou jeho představy o světě a proč?
2.	Můžeme jako dospělí zprostředkovat dítěti skutečné poznání?
3.	Jaké to bude mít komplikace? S čím je nutno počítat?

Žák nepřichází do školy nevědomý, prázdný jako čistý list papíru, který učitelé teprve odshora dolů popíší pravdivým a objektivním vědění o světě. Každé dítě už světu kolem sebe nějak rozumí, má o něm své představy. Učební proces je pak vždy střetáváním jeho prvotních představ s novými informacemi.

Tradiční pojetí školy a vyučování (transmisivní):
1.	Dítě přichází do školy a nic neví
2.	Úkolem učitele je všechno je naučit
3.	Inteligence je chápána jako suma vědomostí, které si dítě osvojí v průběhu školní docházky

Konstruktivistické pojetí školy a vyučování (humanistické):
1.	Dítě přichází do školy a o světě ví spoustu věcí 
2.	Úkolem učitele je vytvořit při učení takové podmínky, aby si dítě svoje poznatky pod jeho vedením utřídilo a (re)konstruovalo ve spolupráci s ostatními dětmi do reálného obrazu světa
3.	Inteligence se rozvíjí v aktivní myšlenkové činnosti při učení

Dětské poznávání světa začíná od prvních okamžiků jeho života. Zdroje:
•	subjektivní zkušenost 
•	přebrané interpretace (od dospělých – “takhle to je” – prostřednictvím řeči, jazyka)
•	sociokulturně zprostředkovaná zkušenost (kulturní reprezentace)
•	vědecké poznání (škola)

V prvních třech stupních se formuje dětské poznání jako “dětské naivní teorie”, příp. “prekoncepce”.

Terminologický rámec:
dětské naivní teorie mohou být chápány jako složitější konstrukty (obsahují odpovědi na otázky co – proč – jak - s jakým výsledkem – k čemu to slouží)
prekoncepce  =  osobní pojetí, individuální a specifická představa o urč. věcech a jevech
miskoncepce = chybné pojetí

Dětské prekoncepce představují úhel pohledu  dětí na svět, přes který tento svět “čtou” a vysvětlují si jej pro sebe (Pupala 2001, s. 212).

Dětské znalosti o světě mají podobu velmi stabilních kognitivních struktur, které se poměrně obtížně mění; pokud  je chceme dítěti pomoci nahradit dokonalejším schématem, musíme navodit tzv. kognitivní zlom (Piaget) – AHA!!! zážitek.

Konstruktivistický přístup ke školní výuce předpokládá: 

•	vycházet z tzv. „žákova pojetí učiva“ (souhrn žákových subjektivních poznatků, představ, přesvědčení, emocí a očekávání týkajících se školního učiva; má složku kognit, afekt. a konativ.)
•	opírat se o dětské prekoncepce (vycházet vždy z toho, co už dítě ví – příp. pomoci mu objevit samostatně chybu – AHA!)
•	umět dětské prekoncepce (miskoncepce) diagnostikovat!
•	navodit ve skupině kooperativní vyučování a učení (“zdolávání” chybných koncepcí v sociální korekci)

Diagnostické techniky (např.)

•	kresba s komentářem (“nakresli… podívej se a řekni, co jsi nakreslil… co je toto…“)

•	odpovědi na hyperkonkrétní otázky (Proč prší? Co se děje v těle, když se člověk ohýbá? Jak vypadá a co dělá stará bela?…)

•	fenomenografický rozhovor („podívej se…co vidíš?“)

•	uvažování dětí per negatio (co by se stalo, kdyby nebylo…) Co by bylo, kdyby neexistoval vítr? Jak by vypadala společnost, kdyby nebyly vůbec žádné rozdíly mezi lidmi?…

•	vysvětlování rozporuplných faktů nebo zkušeností (Říká se, že vlna sama o sobě nehřeje; proč si tedy lidé v zimě oblékají vlněné svetry?…)

Úkoly do semináře:

1.	Zadat dětem na praxi úkol (alespoň 3 děti, různý věk, příp. celá třída):
Namaluj zeměkouli.  (kresba s komentářem)
Zásada: nehodnotit, neopravovat chyby, v rozhovoru používat zásadně pojmy, kterými komentuje dítě svůj výtvor)

2.	Napiš, co podle vás znamenají tato slova (příp. jiná):
•	potok – teplota – louka – poledne – pokrm
•	peníze – láska – zdraví – nebezpečí – zábava

3.	Nakresli, jak vypadá lidské tělo vevnitř (zevnitř).

Literatura:
KOLLÁRIKOVÁ, Z.; PUPALA, B. Předškolní a primární pedagogika. Praha : Portál, 2001. ISBN 80-7178-585-7