Následnost, zástupné konjunktivy
Následnost
Následnost se v latině vyjadřuje:
•	v infinitivních konstrukcích (ak., nom. + inf.) infinitivy futura
•	jinde opisnou konjugací: participium futura aktiva + tvary slovesa esse
Někdy se může stát, že není možné těchto prostředků využít, protože: 
•	sloveso nemá ptc. futura
•	je v pasivu
Obvyklá řešení
V těchto případech je nutné použít pro vyjádření následnosti jiné, náhradní prostředky. Použité prostředky se liší podle toho, jestli se jedná o infinitivní konstrukci, nebo o vedlejší větu s určitým slovesem. 
Infinitiv
•	opisná vazba futurum esse / fore, ut + konj. prézentu nebo imperfekta podle toho, jestli je v hlavní větě čas hlavní (konj. préz.), nebo vedlejší (konj. impf.): 
Věta „Myslím / myslel jsem, že se budeš bát“ se přeloží takto:
Puto futurum esse, ut timeas.	Čas hlavní (puto) → konj. préz.	
Putabam futurum esse, ut timeres.	Čas vedlejší (putabam) → konj. impf.	
•	infinitiv posse + inf. významového slovesa
Věta „Myslím / myslel jsem, že se budeš bát“ se přeloží v tomto případě takto:
Puto te timere posse.
Putabam te timere posse.
•	někdy se tyto konstrukce mohou použít i místo inf. futura pasiva
Konjunktiv
•	mox, brevi, post, cras,… + konjunktiv pro současnost (konj. prézentu nebo imperfekta)
Věta „Nepochybuji / nepochyboval jsem, že se budeš bát“ se přeloží:
Non dubito quin brevi timeas.
Non dubitabam quin brevi timeres.
•	sloveso possum ve tvaru konjunktivu pro současnost (konj. prézentu nebo imperfekta) + infinitiv významového slovesa
Věta „Nepochybuji / nepochyboval jsem, že se budeš bát“ se v tomto případě přeloží:
Non dubito quin timere possis.
Non dubitabam quin timere posses.
•	s použití konjunktivů prézentu a imperfekta pro vyjádření následnosti se můžeme někdy setkat i v případě, že sloveso má participium futura (když je děj očekávaný „určitě se tak brzo stane“ nebo je následnost patrná ze souvislostí, srov. „ve čtvrtek jdu do kina“)

Přehled

Infinitiv	
opisná vazba	čas hlavní
Puto	futurum esse / fore
futurum esse/fore	ut + konj. préz
ut timeas / timearis.	
	čas vedlejší
Putabam	futurum esse / fore
futurum esse/fore	ut + konj. impf.
ut timeres / timereris.	
pomocí posse	čas hlavní
Puto	posse + inf.
te timere posse / te timeri posse.	
	čas vedlejší
Putabam	posse + inf.
te timere posse / te timeri posse.	

Konjuktiv	
se slovem naznačujícím
budoucnost	čas hlavní
Non dubito	mox + konj. préz.
quin mox timeas / timearis	
	čas vedlejší
Non dubitabam	mox + konj. impf.
quin mox timeres / timereris.	
pomocí posse	čas hlavní
Non dubito	possis + inf.
quin timere possis  / timeri possis.	
	čas vedlejší
Non dubitabam	posses + inf.
quin timere posses /  timeri posses.	

Tzv. zástupné konjunktivy
•	používají se ve složitějších souvětích, v rámci tzv. druhé závislosti
•	nahrazují futurum II. tam, kde se kvůli druhé závislosti (tj. závislosti celého původního souvětí na infinitivu nebo konjunktivní větě) musí použít konjunktiv.
•	Když se např. souvětí Cum id accepero, tibi dabo stane závislým na dico:
1.	původní hlavní věta (dabo) se změní na infinitiv futura:
Dico me tibi daturum esse...
Říkám, že ti dám…
2.	věta vedlejší cum id accepero stává závislou na infinitivu a musí mít konjunktiv
•	Aby se zachoval rys „předčasnost“, který má fut. II, je třeba použít nějaký konjunktiv pro předčasnost.
•	Latina však má pro předčasnost jen konjunktivy perfekta a plusquamperfekta, a proto si je musí vypůjčit, pokud nechce přijít o rys „předčasnost“, a to ona nechce.
•	O tom, jaký konjunktiv se použije, rozhoduje čas v nové hlavní větě, infinitiv futura tedy nerozhoduje!
•	Po čase hlavním v hlavní větě (dico) se tedy použije konj. perfekta (např. acceperim) a po čase vedlejším (dicebam, dixi atd.) konjunktiv plusquamperfekta (např. accepissem).
•	Do češtiny se v tomto případě překládají budoucím časem, protože vyjadřují následný děj.
•	Často se vyskytují např. u Caesara.
•	Příklady: 
Nezávislé souvětí:
Cum id videro, tibi dicam. 
Až to uvidím, řeknu ti.
Souvětí ve 2. závislosti:
Promitto me tibi dicturum esse, cum id viderim. 
Slibuji, že ti řeknu, až to uvidím.
čas hlavní (promitto) → konj. pf. (viderim)
Promisi me tibi dicturum esse, cum id vidissem.
Slíbil jsem, že ti řeknu, až to uvidím.
čas vedlejší (promisi) → konj. plpf. (vidissem)
Pozor
Je nutné rozlišovat větu hlavní (ta úplně nejhlavnější, na které závisí celé původní souvětí) a větu řídící původního souvětí (původní věta hlavní, která je teď závislá, ale zároveň nadále řídí větu vedlejší z původního souvětí.)

Použitá literatura
Ghiselli, Alfredo – Concialini, Gabriela. Il nuovo libro di latino – vol. I. Teoria. V ristampa. Bari : Laterza, 2002. 550 s. ISBN 88-421-0322-5.
Novotný, František. Základní latinská mluvnice. Vyd. 2., v H & H 1. Jinočany : H & H, 1992. 297 s. ISBN 80-85467-91-7.
Peňáz, Petr – Urbanová, Daniela. Syntax latinského souvětí. Pracovní text UKS FFMU.
Traina, Alfonso – Bertotti, Tullio. Sintassi normativa della lingua latina : teoria. 2. ed. Bologna : Cappelli Editore, 1993. 519 s. ISBN 88-379-0717-6.