Pády objektu

Rozhoduji-li se o tom, který pád přiřadit objektu, beru v potaz především následující faktory:

věta je			záporná, nebo kladná

		Part.

vyjadřuje činnost		neukončenou, nebo ukončenou alespoň v plánu

			Part.

objekt je množství				neurčitého, nebo určitého

					Part.				Akk.

Partitiv se užije tehdy,
a) je-li věta záporná nebo mluvčí pochybuje (týká se i otázek, kdy mluvčí neočekává kladnou odpověď spojení s tuskin, harva, sanomatta, mahdoton, vaikea, turha: Tätä autoa voisin tuskin ostaa. Hän lähti sanomatta mitään.). Výjimka: očekávám kladnou odpověď: Eiks tehtisi sieniretki! Eik sen jo voi kertoa!;
b) je-li činnost vyjádřená slovesem nedokončená, buď vůbec nevede k výsledku nebo ještě probíhá; také ve spojení se slovesy, jež vyžadují vždy rekci s partitivem nebo označují city a pocity a subjektivní stavy (rakastaa, vihata...) - v podstatě většinou popisují děje, jež nevedou k výsledku: Hän ampui hirveä. – netrefil se, Häntä nimitettiin tohtoriksi. – nebyl doktorem;
c) vyjadřuje-li objekt něco množství neurčitého: dělitelné, nepočitatelné a látkové pojmy, abstrakta, slova označující kolektiv jedinců neurčitého množství: Hän näki ihmisiä. Mä juon kahvia.

Akusativ se užije v ostatních případech, a to (nejde-li o zájmena – ta mají vlastní partitivní koncovku – minut, sinut…:
1) Akk. s koncovkou genitivu se užije tehdy, není-li objekt v plurálu a zároveň
a) subjekt je v nominativu (Minä ostan auton.);
b) věta je generická, s nulovým subjektem (Auton tarvitsee ostaa vain kerran.);
c) subjekt se slučuje s predikátem, tzn. osobní koncovka predikátu se vztahuje ksubjektu (Minä ostan auton. Hän ostakoon auton! He ostakoot auton!).
2) Akk. s koncovkou nominativu se užije tehdy,
a) je-li objekt v plurálu (Minä ostan kaikki nämä autot.);
b) je-li predikát v imperativu 1. a 2. os. (Ostakoomme auto! Tee se hyvin!);
c) je-li objekt v pasivní větě (Meille ostetaan auto.);
d) je-li ve větě subjekt v genitivu a zároveň je odlišný od objektu (Meidn kannattaa ostaa auto.);
e) je-li objekt kardinální číslovka s výjimkou yksi (yksi je v genetivním akusativu) (Ostin kolme omenaa./Ostin vain yhden.);
f) je-li objekt infinitivu v rámci permisivní lauseenvastike, pakliže je predikát v pasivu nebo imperativu 1./2. os. (Anna minun ostaa auto! Hänen annettiin ostaa auto. Srov. Minä annan sinun ostaa auton.);
g) je-li objekt v participiální konstrukci a predikát i participium jsou v pasivu (Sieltä luultiin löydetyn avain. Srov. Luulin hänen löytäneen avaimen. Luulin sieltä löydetyn avaimen.);
h) patří-li objekt k infinitivu zastupujícímu objekt modální věty a predikát je v pasivu nebo imperativu 1. a 2. os. (Lupaa tehdä se! Luvattiin tehdä se. Srov. Lupasin tehdä sen.);
i) patří-li objekt k infinitivnímu adverbiále (-mA- tvar slovesa) a predikát je v pasivu nebo imperativu 1. a 2. os. (Vahtimiehiä pyydettiin raahaamaan mies pois. Srov. Pyydän sinua raahaamaan miehen pois.);
j) je-li infinitiv pouze atributem substantiva (Ehkä minulla on syytä uskoa se. Minulla on lupaa saada se.);
k) vytváří-li substantivum, jež určuje infinitiv, spolu s predikátem úzkou jednotu a predikát je v pasivu nebo imperativu 1. a 2. os. (Oltiin aikeissa ostaa mökki. Srov. Sain luvan rakentaa mökin. Hän oli aikeissa ostaa mökin.)