Suomen kielen lauseoppia - peruskäsitteitä

Lauseoppi eli syntaksi on kielentutkimuksen alue, joka tutkii sitä miten sanat yhdistyvät suuremmiksi kokonaisuuksiksi, erityisesti lauseiksi. Millä tavalla lauseet muodostetaan?

Lause  on syntaktinen rakenne joka  sisältää ainakin finiittiverbin. Finiittiverbi on sellainen verbi, jolla voi  määritellä sen aikamuodon tai moduksen  ja jolla on persoonapääte.

Virke on tekstin rakenneyksikkö, joka tarkoittaa ison alkukirjaimen ja pisteen tai kysymys- tai huutomerkin välistä tekstin osaa. Se voi olla yksinäislause tai yhdyslause.

Lauseke (fraasi) on yhteen liittyvien sanojen kimppu.

(Perus)lausetyypit  

Transitiivilause		S + V + O
Intransitiivilause		S + V
Predikatiivilause		S + Kop + Prv
Eksistentiaalilause	 	Adv + V + S
Omistusrakenne		Adv + V + S
Tulosrakenne		Adv + V + S
Tilalause			V / (V + Prv)
Kokijalause		O + V

Funktionaaliset lausetyypit
Väitelause
Kysymyslause
		a) hakukysymys (Ku-, Mi-)
		b) vaihtoehtokysymys (-ko)
Käskylause
Huudahduslause

Valenssi
Valenssi on sanan ominaisuus avata  lauseessa yhden paikan tai useampia tyhjiä paikkoja, jotka muut sanat sitten  täyttävät.

Täydennys x määrite
Täydennys  (aktantti / argumentti / komplementti) on valenssimukainen  seuralainen eli lauseke, jonkun kanssa  sana esiintyy ja jotka viittaavat sen  ilmaiseman tilanteen tai suhteen  välttämättömiin osallistujiin. Tavallisesti  vain verbeillä ja adpositioilla on täydennys:
Tyttö ihastui räppiin. Minun takana.
							rektio

Määrite on ei-valenssimukainen seuralainen. Määrite muodostaa  määrittämänsä sanan tai muun rakenteen  kanssa laajemman kokonaisuuden, jossa  sillä on kuvaileva tai lisätietoa antava  tehtävä. Määrite on rakenteessa  valinnainen – sen pois jättäminen ei  vaikuta rakenteen kielenmukaisuuteen. 

tuolla pienellä  pojalla; puhui ihanasti ; Retkellä  söimme eväät kalliolla.

Yhdyslauseet
Yksinäislause kuuluu aina johonkin lausetyyppiin. Yhdyslauseessa on vähintään kaksi lausetta samassa rakenteessa.

Lauseiden suhde yhdyslauseessa 
 Rinnasteiset lauseet: kumpikaan lause ei  ole toisen jäsen. Konjunktiot ja, eli, tai,  mutta, sekä – että, joko - tai.

Alisteinen lause: sivulause ja päälause, jolloin alisteinen lause on aina päälauseen jokin lauseenjäsen. Konjunktiot että, joka,  mikä, kun, koska, vaikka, ennen kuin, jos,  jotta...

Alisteiset lauseet
Subjektina: On ilmeistä, että asia ratkeaa pian.
Objektina: Joskus voi huomata, että kaikki  ei ole kunnossa.
Attribuutti: Mies, joka soitti äsken, oli uusi  ystäväni.
Adverbiaali: Jos lähdet mukaan, kutsun  muitakin.

Syntaksin kategoriat
Nominit: sija, luku, (suku), omistusliite,  komparaatio
Verbit: persoona, aika, tapa (modus)
Partikkelit – taipumattomat sanat,  adverbien, adpositioiden, konjunktioiden ja  interjektioiden yläkäsite.

Syntaktisia piirteitä

Jaollinen x jaoton
Elollinen x eloton
Abstraktinen x konkreettinen
Määräinen x epämääräinen
Statiivinen x dynaaminen
Partiaalinen x totaalinen
...

Kirjallisuutta:

Hakulinen, Auli & Karlsson, Fred: Nykysuomen lauseoppia. SKS: Hki 1979
Hakulinen, Auli et al.: Iso suomen kielioppi. SKS: Hki 2004 (2. p.)
Ikola, Osmo: Lauseopin kysymyksiä. Tutkielmia nykysuomen syntaksin alalta. SKS: Hki 1964 (2. p.)
Lindroos, Hilkka & Čermák, František: Stručná mluvnice finštiny. UK: Praha 1982
Vilkuna, Maria: Suomen lauseopin perusteet. Edita: Hki 1996