1.1.	Litevská abeceda
Písmeno	Název	Příklad	Komentář	
A   a	a	daryti (dělat)
daro (dělá)	Toto písmeno může znamenat dlouhou a krátkou samohlásku	
Ą   ą	a nosinė
(nazální a)	kąsti (kousat)	Vyslovujeme jako dlouhou samohlásku a:	
B   b	b	batas (bota)
bitė (včela)		
C   c	c	cukrus (cukr)
citrina (citron)		
Č   č	č	bačka (sud)
čiulpti (sát)		
D   d	d	duoti (dát)
dėti (klást)		
E   e	[¡]
[J:]	vežti (vézt)
veža  (veze)	Otevřené e – připomíná maďarskou výslovnost. Toto písmeno může označovat dlouhou a krátkou samohlásku	
Ę   ę	[J:] nosinė
(nazální J:)	saulę (slunce, acc. sg.)	Vyslovujeme jako dlouhou otevřenou samohlásku e	
Ė   ė	[e:]	ėsti (žrát)	Úzké dlouhé e	
F   f	ef	fabrikas (továrna)		
G   g	g	garas (pára)
girti (chválit)		
H   h	ha	harmonija
himnas		
I i	i trumpoji
(krátké i)	bijoti (bát se)		
Į   į	[i:] nosinė
(nazální i:)	brolį (bratra, acc. sg.)	Vyslovujeme jako dlouhou samohlásku i:	
Y  y	[i:] ilgoji
(dlouhé i:)	yla (šídlo)	Litevština nezná opozice měkké i–tvrdé y. Rozlišuje krátké i a dlouhé y.	
J   j	jot	Jonas		
K   k	ka	kalti (tlouct)
kilti (stoupat)		
L   l	el	lapas (list)
lyti (pršet)		
M   m	em	mama
mirtis (smrt)		
N   n	en	namas (dům)
nešti (nést)		
O   o	o	oras (vzduch)
autochtonas		
P   p	p	plaukti (plout)		
R   r	r	ranka (ruka)
ritmas (rytmus)		
S   s	es	sapnas (sen)
silpnas (slabý)		
Š   š	eš	šauti (střílet)
šimtas (sto)		
T   t	t	tu (ty)
tik (jenom)		
U   u	u trumpoji
(krátké u)	buvo (byl)		
Ų   ų	[u:] nosinė
(nazální u:)	dangų (nebe, acc. sg.) 	Výslovnost odpovídá českému ů	
Ū   ū	[u:] ilgoji
(dlouhé u:)	būti (být)	Výslovnost odpovídá českému ů	
V   v	v	vaikas (dítě)		
Z   z	z	zuikis (zajíc)
zirzti (bzučet)		
Ž ž	ž	žaisti (hrát)
žirnis (hrách)		

Litevská abeceda nemá písmena Q   q, X   x. Píšeme např. “kvartetas”, “tekstas”, “Meksika”.

Přehled zvláštních písmen litevské abecedy:
Ą ą	[a:] dlouhé a	Grafémy, označující bývalé nosovky. Dnes se vyslovují jako prosté dlouhé samohlásky.	
Ę ę	[æ:] dlouhé otevřené e		
Į į	[i:] dlouhé i		
Ų ų	[u:] dlouhé u		
E e	[ε] 	Pozor na specifickou výslovnost! Je pro cizince obtížná.	
Ė ė	[e:] zavřené dlouhé e		
Y y	[i:] dlouhé i	Litevština nezná opozice měkké i–tvrdé y. Rozlišuje pouze krátké i a dlouhé y.	
Ū ū	[u:] dlouhé u	Výslovnost odpovídá českému ů	

1.2. Cvičení:
ą:	stalą (stůl, acc. sg), kardą (šavli, acc. sg), ąžuolą (dub, acc. sg), šąla (ochlazuje se), bąla (bledne);
ę:	katę (kočku, acc. sg), gėlę (květinu, acc. sg), gatvę (ulici, acc. sg.), tęsti (pokračovat);
į:	naktį (noc, acc. sg.), pilį (hrad, acc. sg.), pažįstamas (známý), lįsti (lézt);
ų:	namų (domů, gen. pl.), vaikų (děti, gen. pl.), siųsti (posílat);

1.3. Dvojhlásky:
ai,   au,   ei,   ie,   uo,   ui

vaikas (dítě), laivas (loď)
šaukti (křičet), paukštis (pták)
leisti (pustit), keistas (divný)
pienas (mléko), dievas (bůh)
duona (chleb), šuo (pes)
puikus (skvělý), muilas (mydlo)

1.4.Cvičení:		retas		rėtis		rietis
	melas		mėlis		mielas
	metas		mėta		mietas
	žemas		žėrėti		žiedas
	mesti		mėtyti		miegas
	kedras		kėdė		kiemas
	vena		vėpla		viena

1.5. Kombinace samohláska + souhláska:

	a, e, i, u		al, am, am, ar
	      +		= 	el, em, en, er
	l, m, n, r		il, im, in, ir
				ul, um, un, ur

1.6. Přehled krátkých a dlouhých samohlásek:
Vždy dlouhé:  ą  ę  į  ų      ė  y  ū
Vždy krátké:    i   u
__________
o	vždy dlouhé v litevských slovech: mótina (matka), žolėjè (v travě), šóko (tančil, -a).
o	vždy krátké v cizích slovech: autochtònas, kománda, astronòmija.
a  e	můžou být dlouhé nebo krátké:
	bez přízvuku – vždy krátké: mamà (matka), valandà (hodina), dárbas (práce), pasáulis (svět); nešù (já nesu), meškà (medvěd).
	na konci slova vždy krátké: Vãclovas, dárbas, mamà, valandà; su pelè (myši = instr. sg.), gatvès (ulice = ac. pl.)
___________
ai,   au,   ei,   ie,   uo,   ui	dvojhlásky jsou vždy “dlouhé” – tzn. z morfologického a prozodického hlediska se chovají jako dlouhé samohlásky.
___________
	al, am, an, ar
	el, em, en, er
	il, im, in, ir
	ul, um, un, ur		tyto jednotky také jsou “dlouhé” – tzn. z morfologického a prozodického hlediska se chovají jako dlouhé samohlásky.

1.7. Přední a zadní samohlásky
	Přední:				Zadní:
	i, į, y				u, ų, ū
	ė				o
	ę, ę				a, ą

1.8. Ano-Ne
taip (ano)
ne (ne)

1.9. Osobní zájmena
	aš – já 		mes – my
	tu –ty		jūs – vy
	jis – on		jie – oni
	ji – ona	jos – ony

	Zdvořile říkáme “Jūs”

1.10. Sloveso būti (být) Inditakiv praesens (přítomný čas):

būti – yra – buvo (být – je – byl, -a)
aš 	esu 		mes 	esame
tu 	esi 		jūs 	esate
jis, ji	yra 		jie jos 	yra

	būti – būna – buvo (bývat, bývá, býval, -a)
aš 	būnu 		mes 	būname
tu 	būni 		jūs 	būnate
jis, ji	būna 		jie jos 	būna

První fráze: Aš esu Lenka, Honza, Petr