Pracovní list č. 6

ZÁJMENA UKAZOVACÍ
HIC tento (zájmeno první osoby) ukazuje na předmět přítomný a blízký mluvčímu co do místa a času:  hic est Paulus,  někdy jím odkazuje mluvčí sám na sebe; 
hoc die		 hic meus labor 			hic annus		  haec urbs    haec aetas 		hic homo				 hic tam sapiens vir 

ISTE tenhle (zájmeno druhé osoby) odkazuje k adresátovi - tedy k osobě oslovované a na předmět jí blízký (může mít také hanlivý nádech tua ista ignavia tahle tvoje lenost);  
iste testis 		iste tuus labor 

ILLE onen (zájmeno třetí osoby) označuje osobu nebo věc vzdálenou mluvčímu i adresátovi, resp. nepřítomnou; často se jím naznačuje, že osoba nebo věc, na kterou odkazuje, o které se mluví je známá, proslulá nebo pověstná, a to i ve špatném slova smyslu:  
Socrates ille 		illud Solonis 				Medea illa 
Pokud se ve větě odkazuje zájmeny HIC a ILLE  na dvě různé již jmenované osoby nebo věci, vztahuje se HIC buď na tu, která blíž předchází (převážně), nebo na tu, která je mluvčímu přednější: 
Melior est certa pax, quam sperata victoria, haec in tua, illa in deorum potestate est. 
Caesar munificentia magnus habebatur, integritate vitae Cato. Ille mansuetudine clarus factus, huic severitas dignitatem attulerat. 

IS ten (zájmeno třetí osoby) - odkazovací, is - qui ten, kdo, často odkazuje na předmět již jmenovaný: Fuit olim quidam senex mercator, navem is fregit apud Andrum insulam. 
IS - odkazuje  na osobu nebo věc určitého druhu is = takový: Non sum is, qui mortem metuam.  ( z těch); 
Spojení et is, isque, atque is, et is quidem, neque is:  překládáme a to, a sice: Animus hominis habet memoriam et eam infinitam rerum innumerabilium.
Malus est  atque is perfidus. (zdůrazňuje) 

IDEM týž (zároveň i, spolu): vytýká se dvojí stránka téže věci: 
Quidquid honestum est, idem est utile.  
Pokud si výpovědi odporují, překládáme pomocí odporovacích výrazů: Plurima mala in domum tuam intuli, idem multo plura bona feci. 

IPSE vytýká subst. na které odkazuje on sám, přímo on, on osobně x solus sám - samojediný ego ipse = já sám 

Miluje sám sebe - miluje sebe sama = Se ipse diligit, se ipsum diligit.
senectus ipsa morbus est 					virtus per se ipsa colenda est 
rex ipse aderat
ipsa spe 		ipse aspectus 			 ipsa multitudine 		 eo ipso die nunc ipsum 		ad ipsam ripam 		quos ipse cognovi  		mea ipsius opera

Významem se tato zájemna liší takto: hic ukazuje na předmět přítomný a blízký mluvčímu hic est Paulus ille  označuje osobu nebo věc vzdálenou mluvčímu i adresátovi, resp. nepřítomnou ( někdy může být použito s významem ” onen slavný” Homerus ille.
is x ille  is hoc dicit on to říká x ille hoc dicit onen to říká - ukazuje na něj, zdůrazňuje
et, atque + is = Malus est  atque is perfidus  je špatný a ještě navíc zrádný
idem identifikuje dvě věci na stejné úrovni  Petrus et Antonius eosdem amicos habent. tytéž
ipse vytýká subst. na které odkazuje on sám, přímo on , osobně x solus sám - samojediný
Rex ipse in dextro cornu pugnabat, senectus ipsa est morbus, ipse hoc facio - solus hoc facio
dělám to osobně, dělám to jen já. 
hic x ille hic odkazuje ve větě k věci naposledy jmenované, ille ke vzdálenější: Petrus et Paulus boni sunt, hic amicus meus est! (Paulus). x Petrus et Paulus boni sunt, illle amicus meus est! (Petrus).