VALC, Jakub. Nasciturus: subjekt, nebo objekt právního vztahu? (Nasciturus: subject or object of legal relationship?). In Weyrovy dny právní teorie 2019. 2019. |
Other formats:
BibTeX
LaTeX
RIS
|
Basic information | |
---|---|
Original name | Nasciturus: subjekt, nebo objekt právního vztahu? |
Name in Czech | Nasciturus: subjekt, nebo objekt právního vztahu? |
Name (in English) | Nasciturus: subject or object of legal relationship? |
Authors | VALC, Jakub. |
Edition | Weyrovy dny právní teorie 2019, 2019. |
Other information | |
---|---|
Type of outcome | Presentations at conferences |
Confidentiality degree | is not subject to a state or trade secret |
Keywords (in Czech) | Nasciturus, právní status, osoba, náhradní mateřství |
Keywords in English | Nasciturus, legal status, person, surrogate motherhood |
Changed by | Changed by: JUDr. PhDr. Jakub Valc, Ph.D., LL.M., učo 380851. Changed: 7/6/2019 15:07. |
Abstract |
---|
V současné době stále probíhá na odborné úrovni diskuze v otázkách právního statusu nenarozeného dítěte, a to zejména ve vztahu k ochraně jeho fyzické integrity v důsledku provádění interrupcí či výzkumů na lidských embryonálních kmenových buňkách. Na druhou stranu není podle našeho názoru věnována dostatečná pozornost tomu, že je nutné rozlišovat mezi rovinou soukromoprávní a veřejnoprávní regulace. Zatímco v oblasti veřejného práva není nenarozené dítě de lege lata považováno za lidskou osobu, která je nositelem práva na život, v soukromoprávní rovině je tato problematika koncipována odlišným způsobem. Na základě právní fikce a vyvratitelné domněnky obsažené v § 25 nového občanského zákoníku je totiž nasciturus podmíněně považován za nositele právní osobnosti stejně jako již narozené lidské bytosti. Je proto zásadní otázkou, zda lze výslovně či mlčky aprobovat institut náhradního mateřství, který je v rozporu s tradičním odlišením osob a věcí v právním slova smyslu založen na ujednání mezi neplodným párem a náhradní matkou, ve kterém má nasciturus postavení pouhého předmětu smlouvy. |
Abstract (in Czech) |
---|
V současné době stále probíhá na odborné úrovni diskuze v otázkách právního statusu nenarozeného dítěte, a to zejména ve vztahu k ochraně jeho fyzické integrity v důsledku provádění interrupcí či výzkumů na lidských embryonálních kmenových buňkách. Na druhou stranu není podle našeho názoru věnována dostatečná pozornost tomu, že je nutné rozlišovat mezi rovinou soukromoprávní a veřejnoprávní regulace. Zatímco v oblasti veřejného práva není nenarozené dítě de lege lata považováno za lidskou osobu, která je nositelem práva na život, v soukromoprávní rovině je tato problematika koncipována odlišným způsobem. Na základě právní fikce a vyvratitelné domněnky obsažené v § 25 nového občanského zákoníku je totiž nasciturus podmíněně považován za nositele právní osobnosti stejně jako již narozené lidské bytosti. Je proto zásadní otázkou, zda lze výslovně či mlčky aprobovat institut náhradního mateřství, který je v rozporu s tradičním odlišením osob a věcí v právním slova smyslu založen na ujednání mezi neplodným párem a náhradní matkou, ve kterém má nasciturus postavení pouhého předmětu smlouvy. |
Abstract (in English) |
---|
Nowadays, there is always kept the expert discussion about the legal status of an unborn child, especially in relation to the protection of his physical integrity in the context with the performing of abortion or research on human embryonic stem cells. On the other hand, there is not paid enough attention to the need to distinguish between the private law and public regulation. While in the area of public law, an unborn child is de lege lata not considered to be a human person who is the bearer of the right to life, is this issue in the private law regulated in a different way. On the basis of the legal fiction and rebuttable presumption contained in § 25 of the new Civil Code, is nasciturus conditionally regarded as the holder of a legal personality as well as every born human being. It is therefore a fundamental question whether is the institute of surrogate motherhood contrary to the traditional distinction between persons and things in the legal sense of the word, when its based on an arrangement between a infertile couple and a surrogate mother, in which the nasciturus is merely an object of contract. |