Title: Marcela Poučová: Le roman noir – une réflexion sur la société francaise apres 1968
Author: UPa

Marcela Poučová: Le roman noir – une réflexion sur la société française après 1968.  Disertační práce. Filozofická fakulta Masarykovy univerzity, Ústav románských jazyků a literatur, Brno 2006. 152 s., 11 s. příloh, resumé francouzsky, česky, anglicky.

Mgr. Marcela Poučová si vytyčila zajímavý a nezvyklý úkol: zjistit, jakým způsobem a do jaké míry odráží stále poněkud přezíraný francouzský detektivní román, polar, především jedna z jeho odnoží, roman noir, soudobou francouzskou společnost, jaké místo v této společnosti zaujímá a jakou roli zde hraje. Či ještě přesněji: jak je možné interpretovat obraz společnosti na základě intencionálního popisu společnosti přítomném v uvedeném žánru? A jak ho interpretovat neintencionální informace, jež obsahuje? (s. 7)
Třebaže úzký vzájemný vztah mezi společností a literaturou byl – a dosud je – tématem v českých zemích více než oblíbeným, takto vytyčená otázka nebyla dosud položena; ani práce francouzské provenience nejsou ovšem nikterak početné. Autorka si proto musela, pokud se týče metod a členění tématu, poradit sama. Snadný nebyla orientace a výběr ze záplavy zřejmě většinou paperbackových opusů. Každopádně lze říci, že M. Poučová měla v sestavování korpusu zkoumaných publikací šťastnou ruku. Také volba struktury je uvážená: umožnila dynamicky skloubit přístupy literárního a historického (případně sociologického) bádání a kontextualizovat vznik i vývoj detektivního žánru do vývoje moderní (soudobé) francouzské literatury a francouzské společností 19. a 20. století.
V prvních pěti kapitolách (Entre paralittérature et littérature, Un genre en voie de légitimation - les stratégies, Un genre en voie de légitimation – pièces à conviction, Histoire du genre policier des origines à la deuxième guerre mondiale, Histoire du roman noir et du néo-polar) se autorka zamyslela nad vznikem, vývojem a postavením detektivního žánru ve Francii, porovnala ho s některými aspekty anglosaské detektivky a vysvětlila úsilí autorů, některých čtenářů, ba i kritiků detektivku vzhledem k „vyšší“ literatuře emancipovat. Marcela Poučová zde unikla lákavé nástraze porovnávat zápletky jednotlivých děl a důsledně se věnovala analýze sociální výpovědi a sociálního klimatu, v němž se odehrává jejich děj. V úvodní kapitole vysvětlila význam a obsah užívaných kategorií souvisejících se zkoumaným žánrem.  
Druhá část, řekněme historicko-sociologická, tvořená jednou rozsáhlou kapitolou, zkoumá na základě vhodně zvolených dílčích témat míru a způsob zobrazení sociální reality. Coby témata vybrala autorka obraz ženy v detektivce (letmo se dotkla genderové problematiky jako takové), sociální význam hudby a proměny hudebního vkusu, fenomén motocyklu = distinktivního znaku nezávislosti mužných hrdinů polaru, prostředí, v němž se děj odehrává (dichotomie město, včetně předměstí, a venkov). Promyšlená byla rovněž volba „velkých“ historických témat a analýza způsobu jejich podání ve studovaných dílech a dílkách. Kontextualizace vybraných témat do širších společenských událostí je zdařilá, stejně jako vysvětlení převážně levicového vyznění detektivních příběhů; „jako bychom se stávali svědky pokusu francouzské levice nastolit novou politickou platformu“ (s. 132). Zajímavým způsobem Mgr. Poučová postihuje a interpretuje generační posun, k němuž během téměř půlstoletí došlo, a to nejen v případě autorů, ale i postav jednotlivých prací, případně jejich čtenářů.
Práci doplňuje kvalitně zpracovaný vědecký aparát (rozumné bylo rozhodnutí seřadit soupis přečtených detektivek chronologicky, podle roku napsání – nebo prvního vydání?) a vhodně zvolená příloha provázané s textem.  
Není pohyb o tom, že se Poučová tématu zhostila s úspěchem, že se jí podařilo prokázat zakotvení detektivního románu v každodenní francouzské realitě, jeho inspiraci „nosnými“ sociálními tématy,  a – což není sice implicite vyjádřeno, ale z diskursu jasně vyplývá – možnosti jeho využití jako literárního historického pramene při rekonstrukci francouzské reality od dob druhé světové války do 90. let 20. století. 
Autorka pojímá detektivku jako autonomní literární žánr, nepropadá bezvýhradnému nadšení, ani nepolemizuje s jejími odpůrci. Detektivka je produktem masové spotřeby, což ale neimplikuje její „brakovost“; vždyť stejně jako žánry s vyššími ambicemi odráží sociální realitu. Ono zásadní spojení literatura – společnost zde tedy funguje jako všude jinde. Detektivka se blíží hlavnímu proudu francouzské literatury, který už od dob klasicismu nesmlouvavě vysvětluje francouzskému čtenáři, z jakého zorného úhlu se má na popisovanou realitu dívat (s. 132). Produkty tohoto žánru lze v kontextu společností druhé poloviny 20. století  porovnat s názorem současníků na romány H. de Balzaka: byly oblíbené nikoli proto, že se měl Balzac stát velkým autorem, ale protože v něm čtenář nacházel přesný obraz společnosti, v níž žil (s. 143).
Text je přehledný a čtivý, místy vtipný, francouzština, pokud mohu soudit, kvalitní.
V práci nenalezneme žádná významnější pochybení formální, metodická ani obsahová. Snad jen místy působí poněkud disproporčně (některé části druhé kapitoly by se možná lépe vyjímaly v úvodu), partie týkající se „ženské“ problematiky jsou tu tam „syrové“, neškodilo by jim důslednější zobecnění, možná opřené o více než bohatou francouzskou produkci týkající se condition féminine. V 6. kapitole jsem cítila jistou nevyváženost  mezi textem a poznámkovým aparátem: autorka všeobecně málo využívá možnosti vysvětlujících poznámek, které dokážou text odlehčit (Ben Barkova aféra apod.).
Třebaže se jedná o práci z oboru románské literatury, domnívám se, že by jí bývalo neškodilo výraznější ukotvení v metodických východiscích kulturních, případně událostních dějin (srov. práce göttingenského Alfa Lüdtkeho několikrát zdařile přeložené do francouzštiny, Michela Winocka, Marca Ferra a mnoha a mnoha dalších), mj. i proto, že jedním z klíčových slov pro knihovnické zpracování spisu jsou kategorie každodenní realita a fikce historie, Francie druhé poloviny 20. století či levicová ideologie.
Žádná z výše uvedených připomínek ani výhrad ovšem hodnotu a nepopiratelný badatelský přínos zdařilé a dobře napsané práce Mgr. Marcely Poučové nesnižuje. Práci bez váhání uznávám jako práci disertační a ráda ji doporučuji k obhajobě.

V Pardubicích, 9. ledna 2007

Prof. PhDr. Milena Lenderová, CSc.