Hartvík ze Stittenu
Hartvík ze Stittenu* 7. 7. 1563 Holstein (Německo) - + 31. 1. 1622 Frankfurt n. Odrou
Vrchní hejtman knížectví krnovského, vyslanec slezských stavů v Polsku, Prusku, Dánsku a Praze, diplomat a poradce Jana Jiřího Krnovského.
Pocházel ze starého rytířského rodu v Meklenbursku a Hoštýnsku, usídleného zejména v okolí města Lübecku. Byl synem Hartvíka ze Stittenu na Krempelsdorfu a Hannsfeldu a Markéty Ehrsamové. V mládí absolvoval kavalírskou cestu po západní Evropě, spojenou se studiem na univerzitách v Rostocku, Frankfurtu nad Odrou, Lipsku, Jeně a Vitemberku. Získal tím vynikající předpoklad pro politickou a úřední kariéru na dvoře braniborského kurfiřta Jáchyma Friedricha z Hohenzollernu a zvláště jeho vnuka, markraběte Jana Jiřího Krnovského. V r. 1606 se stal poradcem posledně jmenovaného v záležitostech Bohumínska, Bytomska a Krnovska. Za zásluhy poradce jej pak markrabě jmenoval v r. 1609 do funkce vrchního hejtmana knížectví krnovského. V období 1609 - 1621 vykonával služby vyslance slezských stavů a krnovského knížete v Polsku, Prusku, Dánsku i v Praze. Stal se při jednáních také partnerem Karla st. ze Žerotína., zapojil se do konspirací falckého kabinetu a Unie říšských knížat, objevoval se při všech vyjednáváních v konfliktních situacích mezi stranami habsbursko-katolickou a protestantsko-stavovskou. Při stavovském povstání stál na straně umírněného křídla pod vlivem svého přítele Karla st. ze Žerotína.
V r. 1610 se oženil s Magdalenou z Assehelmu a Goldschmiedenu, ale jeho manželství zůstalo bezdětné. Na Hlubčicku si koupil statky Stěbořice, Pomorčovice, Rozumice a Windorf. Nepřidal se po Bílé hoře k protihabsburskému odboji svého pána, ale v obavách před pomstou a perzekucí nepřátel emigroval do Frankfurtu nad Odrou, kde záhy a neočekávaně zemřel.
PhDr. Josef Gebauer
Publikováno dne 19.6.2006