- Praxi si domlouváte sami v zařízení dle zákona o sociálních službách
- Praxe by měla být v hodinovém rozsahu 4-8 hodin
- Na praxi jste aktivní, zkoušíte, doptáváte se, tvoříte s klienty
- Z praxe si vyžádejte potvrzení s razítkem
- Jakékoliv materiály, se kterými budete pracovat si foťte a přiložte k sebereflexi společně i s potvrzením o praxi
- Práci odevzdáváte do odevzdávárny do 15.11.2023.
- Pokud z praxe budete odcházet se špatným pocitem, stane se něco pro vás neobvyklého, nečekaného, něco co vám bude neustále "běžet" v hlavě, tak mne neváhejte kontaktovat.
Máte zapnutý náhled celé osnovy, zpět na běžné zobrazení.
Načítání a prohlížení osnovy může být v závislosti na množství obsahu pomalejší.
Aplikace metod sociální práce
Aplikace metod sociální práce
Úvodní informace
Aplikace metod sociální práce je koncipována primárně prakticky, tak abyste se seznámili co nejvíce s metodami, které při práci s klienty můžete použít.
Více informací naleznete v podkapitole:
Závěrečnou práci (sebereflexe a reflexe//film v sociální práci+reflexe) pište do jednoho dokumentu.
Závěrečná práce musí obsahovat:
- 1 strana – Úvodní informace (název práce, jméno a učo autora, jméno vyučujícího seminární skupiny, datum).
- 2. strana - úvod - seznam zařízení a termínů vaší praxe, krátký teoretický popis jednotlivých zařízeních s využitím zákona o soc. službách (Film - krátký popis toho o čem film je)
- 3-4 strana (normostrany: písmo 12; Times New Roman; řádkování 1,5; okraje 2,5; zarovnání do bloku; 1800 znaků na stranu atd.). - sebereflexe ze zařízení/využití filmu v sociální práci (min. 1800 znaků - max 3600 znaků
- 5 strana (normostrany: písmo 12; Times New Roman; řádkování 1,5; okraje 2,5; zarovnání do bloku; 1800 znaků na stranu atd.). - reflexe úkolů
- 6 strana - shrnutí (max. 15 řádků).
- 7. strana - použité zdroje
- ODEVZDÁVEJTE DO 15.11.2023
Požadavky
Ke splnění předmětu potřebujete:
- jít na jeden den do vámi zvolené sociální služby a být tam aktivní, zajímat se, doptávat se, zkoušet
- napsat sebereflexi ze zařízení
- účastnit se přednášek s odborníky
- splnit čtyři úkoly v interaktivní osnově a napsat reflexi
NEBO
- shlédnout film "Legenda o Mulan"
- zamyslet se nad využitím filmu v sociální práci s konkrétní cílovou skupinou
- své poznatky sepsat do závěrečné práce
- účastnit se přednášek z odborníky
- splnit čtyři úkoly v interaktivní osnově a napsat reflexi
Reflexe a úkoly v interaktivní osnově
- více informací naleznete v kapitole Sebereflexe
- práce bude odevzdána v jednom dokumentu společně se sebereflexí/nebo filmem
- bude jasně oddělená od sebereflexe a bude mít všechny náležitosti (více v kapitole sebereflexe)
- práci odevzdáte do 30.11. 2023
- úkoly které musíte splnit:
- Ideální sociální pracovník
- Zdroje
- Pozitivní vztah - navrhněte
- K zamyšlení
- Jednotlivé úkoly si vyzkoušejte na sobě. Zkuste reflektovat, co vám jednotlivé úkoly daly. Jaká vnímáte jejich pozitiva, negativa při práci s klientem. Zamyslete se nad užitečností/přínosem jednotlivých úkolů pro vás jako budoucí sociální pracovníky/pedagogy.
- Celá reflexe bude mít max. 1800. znaků.
Sebereflexe z praxe
Sebereflexe z praxe bude mít min. 1800 znaků (max. 3600). V sebereflexi se budete dotýkat těchto oblastí:
- já na začátku semestru po sdělení požadavků
- já v době příprav na setkání
- já vs. pracovníci zařízení
- já vs. klienti zařízení
- já po setkání
Budete reflektovat svoje pocity, dojmy, samotnou práci. Zkuste se vyhnout obecnostem, ale opravdu popsat to - jak jste se cítili a jak se vám pracovalo.
Film v sociální práci - Legenda o Mulan
Shlédněte film Legenda o Mulan (https://www.csfd.cz/film/14997- legenda-o-mulan/prehled/)
- Zkuste se zamyslet pro jakou cílovou skupinu by se dal tento film využít.
- Zkuste se zamyslet pro jaké problémy/situace v sociální práci se dá film využít.
- Popište jak byste s daným filmem u klienta z vámi určené cílové skupiny pracovali.
- Co by bylo cílem využití tohoto filmu s daným klientem, k čemu by měl film sloužit.
- Zkuste reflektovat, zdali byste byli ochotni ve své práci pro dosažení cíle s klientem tento film využít.
Výstupem z tohoto úkolu bude dokument, který bude mít tyto náležitosti:
- krátký popis toho o čem film je
- k jakým problémům v sociální práci by se dal film využít
- cílová skupina (+ její popis z odborného hlediska, tedy s využitím zdrojů).
- popis využití filmu s daným klientem z cílové skupiny
- reflexe výhod/nevýhod použití filmu při práci s klientem, tak abychom dosáhli stanoveného cíle
- textová část z filmu v sociální práci bude mít minimálně 1800 znaků a maximálně 3600 znaků
- k této textové části pak připojíte reflexi úkolů (maximálně 1800 znaků)
- nezapomeňte na hlavní stranu, závěr a zdroje
Setkání s odborníky z praxe
14.10. 2023 Mgr. Sylva Klašková
11.11. 2023 Bc. et Bc. Kateřina Valová
Po všech setkáních budete vyplňovat krátký dotazník spokojenosti :).
Sebereflexe + reflexe, nebo Film+reflexe
(odevzdávejte do 30. 11. 2023 00:00).
Sociální práce a její metody
Sociální práce
Pro sociální práci existuje mnoho různých definic. Obecně lze však říci, že se zabývá interakcí mezi klientem a prostředím - schopnostmi klienta zvládat to, co od něj očekává prostředí (Musil, Navrátil, 2000). Sociální práce je samostatnou vědní disciplínou, má propracované teorie a postupy, které jsou aplikovatelné v praxi. Hlavním cílem sociální práce, která má široké pole působnosti (různé cílové skupiny), je pomoci nebo ulehčit lidem, kteří se ocitli z různých důvodů (věku, zdravotní stav, ztráta zaměstnání) v nepříznivé sociální situaci.
Metody
Klient za sociálním pracovníkem přichází s vědomým nebo nevědomým cílem. Metody v sociální práci pomáhají sociálnímu pracovníkovi podpořit klienta v tom, aby stanoveného cíle dosáhnul, nebo se jemu alespoň přiblížil. Metoda není ledabyle zvolená, ale sociální pracovník ji využívá promyšleně dle potřeb klienta.
Metody sociální práce můžeme realizovat s jednotlivcem, skupinou a komunitou.
PAYNE, M. (2006) What is professional social work?
NAVRÁTIL, P., MUSIL, L. (2000) Sociální práce s příslušníky menšinových skupin. In Sborník prací fakulty sociálních studií brněnské univerzity, Sociální studia č. 5.
PAYNE, M. (1997). Modern social work theory.
MATOUŠEK, O. Základy sociální práce. vyd. 3. Praha: Portál, 2012, 309 s. ISBN 978-80-262-0211-0.
NAVRÁTIL,P. (2001).Teorie a metody sociální práce. 1. vyd. Brno: Marek Zeman, 2001. ISBN 80-903070-0-0.
5. MATOUŠEK, O. Metody a řízení sociální práce. Praha: Portál, 2003.
STRIEŽENEC, Š. (2005)Teória a metodológia sociálnej práce: Vybrané problémy.
Sociální pracovník
Důvodem proč máte jako speciální pedagogové předmět sociální práce/aplikace metod sociální práce je zákon o sociálních službách. Ve všech paragrafech, které zákon č. 108/2006 Sb. má, naleznete paragraf č. 110, který popisuje předpoklady pro výkon sociálního pracovníka.
Sociální pracovník mimo vzdělání, zdravotní způsobilosti, bezúhonnosti a plné svéprávnosti by měl mít i určité osobnostní předpoklady - tak jako dle mého každý, kdo chce pracovat s lidmi/mezi lidmi.
V úvodním úkolu jste jistě přišli na několik klíčových vlastností, které má sociální pracovník mít. Z mého pohledu se jedná především o tyto:
- emoční inteligence
- zdatnost - umět provázet osoby v různých sociálních situacích, ustát jejich emoce a chování plynoucí z momentálního/dlouhodobého rozpoložení a zdatně odolat prvnímu soudu, který nad člověkem při setkání rádi nevědomky vynášíme. Zdatnost v udržení hranic.
- komunikační dovednosti
- důvěryhodnost
Emoční inteligence
Určitě jste o ní slyšely. Dost často jste v rámci kurzů na ni upozorňováni, ale co to vlastně je?
Goleman (in Armstrong, 2007, s. 160) ji definuje jako „schopnost či talent orientovat se ve vlastních citech, pocitech, náladách i v citech, pocitech, náladách jiných lidí, využívat toho pro motivování sama sebe, pro dobré zvládání emocí a pro své vztahy“
Zkuste si sami pro sebe posoudit do jaké míry tuto schopnost máte. Do jaké míry jste schopni se orientovat ve vlastních a cizích citech, pocitech, náladách. Z vlastní zkušenosti vím, že je to dost náročné a být schopný/á se orientovat je výsledkem dlouhé práce na sobě, protože dost často jsme se ve vlastních pocitech/citech přestali orientovat vlivem výchovy, působení ostatních lidí, přizpůsobování se určitým normám, které ve společnosti platí.
Klasickým příkladem je prosté "nebreč, to tě nemůže bolet...", "jestli nepřestaneš, tak dostaneš pár facek" , "buď ráda, že jste to přežili" a určitě si vzpomenete na další "zázračné" věty, které nám více či méně způsobují zmatek v tom, jak se zrovna cítíme. A proto právě dost často je nám všem nepříjemný pláč, smutek, bolest.
Proto při práci s lidmi bychom měli být schopni pracovat na své emoční inteligenci a věnovat se kultivování jejích jednotlivých složek a to i za cenu toho, že nás to někdy bude bolet, že u toho bude plakat a všechny zrovna prožívané emoce nebudou úplně v souladu s tím jak jsme byli vychováváni, jak to určuje společnost, ve které žijeme.
Zdatnost
Pokud já jako sociální pracovník mám naplněné veškeré svoje potřeby (viz Maslowova pyramida potřeb) a splňuji všechny předpoklady pro výkon této pozice, tak bych měl/a být schopný/á provést klienta jeho sociální situací, se kterou ke mě přichází. Případně ustát i jeho emoce a v případě, že situace překračuje moje kompetence, tak umět přijmout i to, že budu muset klienta odkázat někam jinam, abych mu více neublížil/a.
A opět se tím vracím k tomu, že je velmi důležité, aby sociální pracovník nebo jakýkoliv jiný pomáhající pracovník, který může ovlivňovat životy ostatních, by měl na sobě neustále pracovat a vytvářet si jasné hranice, které vymezují pracovní a osobní život.
Komunikační dovednosti
Umět komunikovat s lidmi, tak abychom nezraňovali sebe ani komunikačního partnera může být dost náročné. Opět to souvisí s tím, jak to máme nastavené v sobě a jak na sobě pracujeme. V komunikaci sociálního pracovníka by se neměly objevovat žádné manipulativní techniky, zraňující slova, bagatelizování, atp. Sociální pracovník by v rámci komunikace s klientem by měl být schopný volit taková slova, která klienta namotivují k řešení jeho sociální situace, podpoří ho v tom, že má na to situaci řešit (zmírnit, vyřešit) a vhodnými otázkami, metodami, technikami ho provázet ke stanovenému cíli, který odpovídá jeho dovednostem a momentálním možnostem.
Komunikace je dost často ovlivněna momentálním naladěním klienta, sociálního pracovníka, ale zároveň ji i ovlivňuje příběh obou zainteresovaných a jejich možnosti.
Komunikační dovednosti jsou rovněž ovlivněny tím, jak reagujeme na podněty z okolí a to jestli jsme schopni reagovat vědomě/nevědomě.
Nevědomé jednání všichni známe - je to útok, strnutí a únik. Toto jednání v řešení krizové/náročné situace nevede nikam a mnohdy ji může ještě zhoršit. Ideálním přístupem v řešení náročné situace je jednat VĚDOMĚ. Což v praxi znamená, že já jako pomáhající pracovník vnímám situaci (svými smysly) a uvědomuji si, co to dělá s mým prožíváním, dále o tom začnu přemýšlet a na základě toho zvolím, jak budu jednat. Ta chvíle, kdy vnímám své tělo, mi umožňuje ihned nepřejít do útoku/úniku/strnutí a napomáhá mi najít vhodné jednání, které samosebou může být vzhledem k situaci zvládnuté, ale i nezvládnuté (cítím nespokojenost).
Zvládnuté jednání vede k souhře /připojení v interakci s klientem. A umožňuje nám být s celou situací spokojený/á a zmírnit náročnou situaci na obou stranách a začít o situaci diskutovat a hledat řešení.
Armstrong, M. (2007). Řízení lidských zdrojů: nejnovější trendy a postupy. Praha: Grada.
Role sociálního pracovníka
Role sociálního pracovníka je ovlivněna nejen osobnostními faktory, ale i prostředím (organizací, kde pracuje) a cílovou skupinou, se kterou pracuje.
Role sociálního pracovníka je tak ovlivňována jím samotným, prostředím, komunitou, zákony, klientem a jeho okolím. Často se tak mohou požadavky různých stran lišit a sociální pracovník by se měl snažit najít (pokud je to možné) rovnováhu. Díky této pozici často řeší různá sociální dilemata.
- Sociální pracovník jako profesionál x sociální pracovník jako člověk
- Sociální pracovník se pohybuje mezi požadavky klienta a požadavky prostředí. Velmi často tak musí řešit různá sociální dilemata (Doporučuji knihu: Musil, L. (2004). Ráda bych vám pomohla, ale.... .)
- Role:
- vychází z toho od koho očekávání vychází a čeho se očekávání týká
- role se zároveň prolínají z hlediska cílů a charakteru zařízení, požadované pracovní náplně, atd.
- SP profesionálem x SP člověkem
- z konfliktu rolí může plynout nejistota => důležitý je individuální přístup ke každému klientovi a legitimace postupu sociálního pracovníka
Podle toho v jakém zařízení SP pracuje a jaké služby jsou klientům poskytovány může zastávat pracovník různé role.
- zprostředkovává reálný svět (rozšiřuje mu obzory - informace o zákonech, možnostech klienta, atp.)
- přibližuje klientovi jeho vnitřní svět -- motivace, schopnosti dovednosti, atp.
- přímá pomoc - např. poskytování dávek, "působí jako rodič"
- "trestá" - ve chvíli, kdy vstupuje a nějak omezuje jeho práva (odebrání dítěte).
- ochránce klienta - jedná ve prospěch svého klienta, prosazjuje jeho zájmy, chrání jeho práva
- vychovatel, dozorce - v zařízeních ústavního typu (vězení). (pozn.: avšak často ve výchovných ústavech jsou sociální pracovníci vnímáni jako rodiče - protože své klienty "nekomandují" - nepůsobí jako vychovatelé, ale spíše jako "vrby")
Svoboda, J. (2012). Poradenský dialog.
Novák, T. (2016). Manželské a rodinné poradenství.
Bremsová, Ch. (2018). Dětská psychoterapie a poradenství.
Krutilová, D. (2014). Poradenský proces v sociální práci. Dostupné z: http://www.benepal.cz/files/project_5_file/Poradensky-proces.pdf
Filipcová, L., Najzarová, K. (2018). Dilemata sociálního pracovníka. Dostupné z: http://www.ikor.cz/SocPracMSK/doc/Dilemata_socialniho_pracovnika.pdf
Pečuj o sebe
Každý sociální pracovník má právo na supervizi. Většinou bývá v rámci celého týmu, avšak jako sociální pracovník bych měl/a mít právo na případnou individuální supervizi, zvláště ve chvíli, kdy situace s klientem se dotýká i mých zraněních, anebo se jedná o nějaký nedořešený konflikt s někým na pracovišti a potřebuji si situaci probrat s někým nezatíženým prostředím.
Pokud nemáte na pracovišti dobrý pocit ze supervizora, chtějte po svém vedení změnu. Supervize pro vás má být přínosná, má vás rozvíjet, hledat cesty z provozní tmy, atp. Pokud toto nesplňuje, pravděpodobně jste si se svým supervizorem úplně nevyjasnili zakázku, anebo jste si jednoduše řešeno "nesedli".
Zkusme se naučit vnímat prevenci jako něco důležitého, co nás může podpořit v osobním i pracovním životě a předcházejte syndromu vyhoření, který je v sociální práci, pedagogice a všech pomáhajících profesích velmi často skloňován.
V následujících aktivitách si můžete zamyslet nad tím, jak prožíváte svůj vlastní den. Jak mnohdy některým činnostem přikládáme vysokou důležitost, ale přitom by je mohl udělat někdo jiný, anebo je možné je odsunout na druhý den.
Poslední aktivita je věnována zdrojům, protože mnohdy máme pocit, že jsme na všechno sami, ale přitom kolem sebe máme blízké, které můžeme požádat o pomoc, tak abychom nedosáhli před burnoutovského pocitu "je toho na mě moc".
Zkuste si představit, že má den 26 hodin. Získali jste navíc dvě hodiny času. Zavřete si oči a přemýšlejte chvíli k čemu byste tyto dvě hodiny využily. Zkuste si sami pro sebe myšlenky přenést na papír - je skvělé vidět, co vše navíc bychom stihli, anebo o kolik kvalitněji bychom den trávili.
Pro někoho však zjištění může být i frustrující, zkuste se zamyslet nad novými možnostmi. Zkuste se zamyslet nad tím, jak "přeorganizovat" svůj běžný den, abyste mohli více času trávit odpočinkem, tím co vás baví, atp.
Vezměte si papír A3 a čtyři barevné samolepící bločky (pokud nemáte, zkuste si vymyslet jinou formu záznamu).
Zamyslete se nad svým nejběžnějším dnem, který se ve vašem životě v posledních týdnech, měsících nejčastěji opakuje s drobnými odchylkami.
Jednotlivé aktivity z tohoto dne si zapište na žluté samolepící lístky a napište k nim časovou dotaci.
Nyní si vezměte růžové lístky a přiřaďte je k aktivitám, které nemůžete na nikoho jiného delegovat - MAJÍ VYSOKOU DŮLEŽITOST.
Vezměte si oranžové lístky a ty přidejte k aktivitám, které jsou sice důležité, ale můžete je delegovat na někoho jiného. A poslední zelenou barvou označte aktivity, které jsou nejméně důležité (tedy různé rutinní úkoly).
Jakmile si uděláte tuto časovou koláž, tak si zkuste spočítat kolik minut/hodin jste schopni ušetřit tím, že se svými denními činnostmi budete nakládat trošku jinak. Do získaného času si můžete dosadit aktivity, na které běžně nemáte čas a chtěli jste je realizovat v předchozí aktivitě, která vám dala navíc dvě hodiny.
Je naprosto v pořádku občas něco odsunout na druhý den, říci ne, neúčastnit se všeho, na chvíli se odpojit od sítí. Vezměte si svůj získaný čas a běžte si ho užít tím, co vás baví, zajímá, co vám pomůže relaxovat. Protože pokud budete mít dostatek sil - můžete potom být podporujícím elementem při zvládání situací vašich klientů.
Obkreslete si ruku a do každého prstu si napište jednoho člověka ze svého okolí, kterému se můžete svěřit, požádat ho o pomoc. Papír nevyhazujte, mějte ho nadosah, tak abyste se k němu mohli kdykoliv vrátit, když budete potřebovat zazdrojovat.
Všechny aktivity se dají realizovat i s klienty. Důležité je znát důvod proč je chci realizovat, jaký je cíl a MÍT JE ODZKOUŠENÉ NA SOBĚ!
https://www.ceskatelevize.cz/porady/10267495337-vyhorel-jsem/
Stock, Ch. (2010).Syndrom vyhoření a jak jej zvládnout.
Ptáček, R. (2013). Burnout syndrom jako mezioborový jev.
Maroon, I. (2012).Syndrom vyhoření u sociálních pracovníků: teorie, praxe, kazuistiky.
Klient a jeho sociální situace
Často "to" s čím klient přichází označujeme v sociální práci jako problém. Slovo problém v nás může vyvolávat řadu emocí a mnohdy můžeme ztratit chuť danou situaci řešit (podobně to může mít i klient). Příčinou sociální situace, která není v souladu s podmínkami prostředí mohou a často jsou klientovy dovednosti, které potřebuje objevit/posílit. Zkusme se společně podívat na váš "problém" a zkuste ho změnit v dovednost.
Využijte přiložený pracovní list. Zamyslete se, co se vám v životě neustále vrací, co je váš "problém" (není to terapie - vyberte něco běžného např. chci začít běhat (už po 150té)) a zkuste ho předefinovat na dovednost - tedy co se musím naučit, co musím změnit/zlepšit, abych dosáhl stanoveného cíle.
Každý člověk má jinou startovní pozici, každý se narodí do určitého prostředí, které ho formuje a otiskuje do něj určitý přístup k životu. To jak celý život bude zvládat souvisí s mnoha faktory (frustrační tolerance, resilience, atp.). V práci s klienty se můžeme setkat s tím, že pro někoho popisovaná situace může být téměř život ohrožující a jiný klient ji zvládne vyřešit jenom po prvotní konzultaci. Proto je nezapomínejte na ten často zmiňovaný individuální přístup a zkuste při jednání a komunikaci s klientem brát v potaz jeho aktuální naladění, jeho příběh a jeho možnosti.
Někdo se v daný den, danou chvíli není schopný dostat dál, ale to neznamená, že za měsíc, rok celou situaci nevyřeší - potřebuje k tomu čas a získat potřebné dovednosti, vědomosti a mnohdy i odvahu. Mysleme na to při práci s klienty.
Klient vyhledává službu z různých důvodů - avšak většinou mají tyto důvody společného jmenovatele a to obtížná situace.
V obtížných stresujících situacích klienti nemají a mnohdy ani nemohou mít zabezpečeny základní potřeby, a proto se dost často v pyramidě potřeb nejsou schopni posunout dál. Zkuste rozrušeného klienta zabezpečit - nabídněte vodu, sušenky, prostě zabezpečte pohodlí, které usnadní se klientovi cítit lépe a umožní lépe začít navázat vztah.
Vztah s klientem a hranice ve vztahu
Vztah s klientem by měl být založený na důvěře a vzájemném respektu. Je důležité mít i vymezené hranice, které je důležité si navzájem připomínat. Udržet hranice ve vztahu s klientem může být náročné, ale je to důležité pro nás jako sociální pracovníky a pro naši pracovní, ale i osobní pohodu. Každý vztah mezi pracovníkem a klientem můžeme nazvat profesionální, pokud je pevně stanoven rámec i obsah daného vztahu. To jak se bude pak vztah vyvíjet nezáleží jenom na sociálním pracovníkovi, ale i na klientovi - na jejich touze po pokračování a prohlubování vztahu (Mikuláštík, 2003; Matoušek, 2003; Úlehla, 2007).
Metody pozitivního vztahu a chyby při jeho utváření
Lépe a dlouhodoběji pracují klienti, kteří svému pracovníkovi důvěřují a mají pocit, že pro ně dělá v rámci své pozice maximum.
Metody pozitivního vztahu (dle Matoušek, 2003)
- Slovní podpora - ujišťuje klienta, že ho posloucháme, vnímáme - že mu věnujeme naši pozornost. Často to bývá spojeno se slovy rozumím Vám, chápu, jak vám je, apod. Avšak já sama se snažím těmito slovy šetřit. Ne vždy totiž jsem schopná plně rozumět tomu, co klient prožívá, nebo zcela nechápu jak mu je - protože jsem v dané situaci nikdy nebyla.
Představte si, že za vámi přijde klientka, která se živí poskytováním erotických služeb. Je jí 43 let a přišla za vámi do sociální služby se poradit, jak se vymanit ze sexbyznysu, protože posledních několik let ji její klienti velmi fyzicky ubližují a ona takové zacházení už dále nesnese.
(Pokud je to pro vás moc abstraktní klient, tak si vzpomeňte na nějaký vážnější rozhovor s kamarádkou, v rodině).
Jaká slova byste použili v rámci slovní podpory? Jak si myslíte, že jí zní v hlavě spojení "chápu, jak vám je" po vylíčení celého příběhu?¨
Navrhněte jiná slovní spojení, která budou působit více empaticky.
- Parafrázování projevu - umožňuje nám porozumět sdělenému (nezapomínejte užívat i u dětí - často si my dospělí myslíme, že víme, co nám říkají, ale nemusí mít ještě dostatečnou slovní zásobu a mohou chtít úplně něco jiného).
- Zrcadlení - při rozhovoru se přibližujeme gesty, držením těla, tempem, hlasitostí, tónem řeči našemu komunikačnímu partnerovi.
- Oční kontakt - umožňuje vytvářet pocit jistoty. Při rozhovoru bychom více jak polovinu času měli udržovat oční kontakt.
- Sladění tempa a stylu řeči - přizpůsobuji se např. terminologicky
Aktivní naslouchání ve své profesi slyšel každý sociální pracovník. Avšak ne vždy jej dokáže plně využívat při práci s klientem. Mohou v tom hrát roli nedostatečné schopnosti a dovednosti techniku užívat, nebo aktuální naladění (pokud se necítím dobře je dobré to říci klientovi na začátku sezení, anebo raději sezení přesunout na jiný den).
Základní charakteristika aktivního naslouchání:
- vytvoření vhodného prostředí
- věnování pozornosti
- naladění se na klienta
- povzbuzování (myšleno: klient ví, že jste tady pro něj, že ho posloucháte).
- zpětná vazba (Plaňava, 2005; Hodaňová a kol., 2003)
Chyby při utváření vzájemného vztahu
Vztah s klientem je velmi křehký a můžeme jej velmi snadno narušit. V komunikaci a jednání s klientem je proto opravdu nutné dodržovat individuální přístup, který odpovídá požadavkům klienta, jeho schopnostem a možnostem v dané situaci.
Velmi často se sociální pracovníci dopouštějí toho, že klientovu situaci zhodnotí na základě předchozích zkušeností. Mají klienta zařazeného jen, co otevře dveře, řekne první slovo, atp. V takovou chvíli budování důvěrného vztahu utrpělo značné rány, které se už nemusí zahojit a klient zažije zklamání ze setkání se službou.
Co platilo u sta předchozích klientů, nemusí platit u toho stoprvního.
Kromě bleskových diagnóz narušuje vzájemný vztah i monolog pracovníka, tlačení na rychlou změnu životního stylu, kritika života klienta, vyčítání ze strany pracovníka, chození kolem horké kaše, protože pracovník neví, co s klientem dělat atp.
Kromě chyb v komunikaci se mohou objevit i další úskalí narušující vztah mezi klientem a sociálním pracovníkem.
Úskalí na straně klienta:
- klient s poruchou osobnosti, závislosti
- klient s komplikovanou diagnózou a prognózou
- klient s poruchou komunikace
- klient lišící se svým chováním od většiny
Úskalí na straně pracovníka
- nedostatek zkušeností
- momentální indispozice
- iracionální představy (100 % úspěšnost, milovat práci za všech okolností, klienti ho musí zbožňovat, atp.)
- chyby v komunikaci
I přestože se ve své práci snažíme dodržet postupy vedoucí k vytvoření důvěry ve vztahu s klientem, může se stát, že budeme selhávat. Důvodem může být to, že náš klient je specifický, náročnější a my musíme najít jiný přístup, který bude odpovídat jeho potřebám, ale zároveň i my s ním budeme v souladu a budeme schopni v tak náročném prostředí pracovat.
V následující tabulce je ve zkratce popsán přístup k určitým typům klientů.
Typ klienta | Popis | Přístup |
Manipulativní | Snaha ovlivnit SP ve svůj prospěch - získat nad ním nadvládu. Klient nemá zájem o faktickou spolupráci. | Dodržovat jasné postupy, upozorňovat na sankce při nedodržení domluveného. Práce ve dvou, mít otevřené dveře při jednání. |
Nedobrovolný | Není motivovaný, nechce svoji situaci řešit. Nemá důvěru k pracovníkovi a může ho napadat. | SP pracovník má určitou moc danou nedobrovolností klienta, který k němu byl poslán (např. soudem). Musí upozorňovat na důsledky, podává objektivní informace. Práce musí být přímá, věcná a stručná. SP však musí být i trpělivý a snažit se porozumět situaci. |
Klient závislý na NL | Uživatelé NL mohou být nespolehliví, nedůvěřiví k SP a mohou často situaci zkreslovat. | Neslibovat nesplnitelné. Využívat při práci situace tady a teď (příště to může být jinak). Spolupráce s rodinou, přáteli. Neslevovat se zadaných úkolů. Vnímat klienta jako odborníka na svoji situaci - nenálepkujte. |
Klient závislý na osobách | Zodpovědnost za svůj život přenáší na pracovníka, chce ho mít jenom pro sebe. Nárokuje neustálou dostupnost. | Vést k samostatnosti, vymezit formu a čas rozhovoru. Dodržovat pravidla. |
Klient v odporu | Brání se udělat krok vpřed (často nevědomě). | Snažit se najít příčinu odporu. Snažit se vytvářet podnětné prostředí, kde bude klient schopný vyjádřit své obavy, vyjádřit svůj problém. |
Klient "puntičkář" | Vše je špatně, nikdo neumí práci udělat dobře - mění poskytovatele, stěžuje si. | Mluvit jasně, věcně, rekapitulovat, upozorňovat na pravidla. |
Svádějící klient | Forma manipulace přes city. Snaha si získat přízeň SP. | Držet si hranice! Stanovená jasná pravidla, cíle a dodržovat plán. |
Mlčenlivý klient | Mlčení může být projevem úzkosti, nejistoty, strachu, nebo odporu. | Vhodnými otázkami se snaží SP klienta motivovat. "Co si o tom myslíte, vy?" |
Agresivní klient | Hádá se, diskutuje, není s ničím spokojen. | Snahou pracovníka by mělo být objevit zdroj nepřátelství. Být trpělivý. Držet si hranice. |
Depresivní klient | Ovládají ho emoce, není schopen racionálního pohledu na jeho situaci, propadá beznaději, veškerá snaha je marná. | Po dobu deprese poskytovat psychickou podporu, být empatický, nezlehčujeme situaci a nesnažíme se ho rozveselit. |
Novosad, L. (2000). Základy speciálního poradenství.
Matoušek, O. a kol. (2003) Metody a řízení sociální práce.
Plaňava, I. (2005). Průvodce mezilidskou komunikací.
Hodáňová, J. a kol. (2003). Poradenské techniky a aktivity při práci s uchazčem, metodická příručka pro poradce pro zprostředkovatele.
Vybrané metody - jednotlivec a skupina
V této kapitole máte popsané některé aktivity, které se mi osvědčili při práci s dětmi i dospělými, jednotlivci nebo skupinou (vždy přizpůsobené). Pokud v práci s klientem budete realizovat jakoukoliv aktivitu je důležité se s aktivitou dostatečně seznámit - to znamená:
- vyzkoušet si ji na sobě
- znát přínosy i rizika
- vyzkoušet si ji s někým blízkým
- nezapomenout, že i když aktivitu známe, tak nás může vždy něco překvapit (protože KLIENT do ní vstupuje se svými možnostmi, historií a momentálním naladěním).
Úvodní setkání
Úvodní setkání by mělo být zaměřené na seznámení se s klientem - získání informací o něm, prvotní navázání důvěry a vyjasnění si cíle, kterého chce klient dosáhnout, První setkání je pro další průběh důležité.
Ptejme se: "Jak chcete tento čas využít?" "Co by se mělo stát, abyste odsud odcházel alespoň trochu spokojený?"
Nejčastěji používáme k získání informací rozhovor, který můžeme doplňovat různými dalšími pomůckami a technikami. Někteří klienti potřebují čas a klid na vytvoření odpovědi, nebo se jim lépe odpovědi píší na papír a potom si o nich povídají. Je důležité si při realizaci jakékoliv aktivity všímat, jak na to klient reaguje - jestli je to pro něj komfortní, pokud ne - je dobré to změnit a využít rozhovoru.
Technika small talku vychází z přístupu orientovaného na řešení. Jde v ní o to zjistit, co klienta zajímá, baví a jaké jeho dovednosti nám mohou pomoci při řešení jeho situace/naplňování cíle. Je vhodné, když je small talk veden oboustranně - tedy i sociální pracovník dá možnost klientovi se ptát (POZOR NA SVÉ HRANICE).
Požádejte klienta, aby si obkreslil svoji ruku a do každého prstu si napsal, v čem je ALESPOŇ trochu dobrý (mohou to být dovednosti, vlastnosti). Jakmile má hotovo, tak začne rozhovor, klient popíše jednu vlastnost a vy jako pracovník se doptáváte stylem: "A co ještě?" "A co dál?" "A co tě na tom baví? A co ještě?". Cílem z naší strany je kromě "umím vařit" zjistit i to, co je pod pokličkou (organizovanost, trpělivost, atp.). Small talk může trvat klidně hodinu, nebo se k dalším bodům můžeme vrátit na dalším setkání.
Pozn.: místo ruky může nakreslit sluníčko, pizzu a rozdělit na dílky, nebo napsat jenom seznam - volte dle klienta (věku, dovednsotí, atp.)
Na úvodním setkání lze použít i různé terapeutické karty, které mohou sloužit jako rozehřívací aktivita, ke zjištění nálady, očekávání ze setkání, atp. Karty nesou sice název terapeutické, ale není podmínkou, že se musí využívat pouze v terapii.
Terapeutické karty lze použít k:
- porozumění obrázku - identifikace s ním, nebo něčím na obrázku
- představení se za pomoci obrázku
- rozpoznání problému na obrázku
- porozumění problému
Tipy na karty:
https://www.b-creative.cz/terapeuticke-pomucky
Karty Stavy (centrum Ceretas).
Lze využít i karty z deskové hry Dixit.
Na zem rozložíme karty a požádáme klienta, aby si je prohlédnul a vybral si takovou, která ho nejlépe vystihuje. Jakmile si ji klient vybere, tak ho požádáme, aby nám řekl, proč si tuto kartu vybral - co ho s ní pojí => aby se nám představil.
Zajímavou poznávací technikou je i Profil na jednu stránku.
Vytvořte podle informací v přiloženém pdf souboru váš profil na jednu stránku.
Stanovení cíle
Pro vhodné stanovení cíle je důležité znát klienta a jeho situaci. Klient by si měl cíl nastavovat sám a sociální pracovník by měl klienta podporovat a případně usměrňovat tak, aby byl cíl reálný.
Avšak je možné s klientem vytvářet určité fantazie, které vedou k ideálnímu cíli - tedy k tomu, který pro klienta bývá mnohdy hodně daleký a pokud by byl jediný, tak pravděpodobně u něj nastanou pocity zmaru. Vytvořením tohoto ideálního cíle můžeme zjistit - co opravdu klient chce. Následně pak můžeme cestu k ideálnímu cíli rozfázovat do jednotlivých dílčích cílů (viz níže).
Můžeme se klienta ptát: Co by bylo pro vás nejideálnějším výsledkem? Jak by měl vypadat výsledek naší spolupráce, abyste se cítil nejspokojenější?
Jakmile se klient pustí do tohoto ideálního cíle a napíše si ho, nakreslí ho, tak se můžeme opět doptávat, na to, co všechno potřebuje k tomu, aby tu cestu k cíli ušel. Jaké budou jednotlivé zastávky? Díky tomu si s klientem určíte i dílčí cíle, které může postupně naplňovat.
Průběh práce
Zde monitorujeme klientovu situaci, naplňujeme dílčí cíle, případně měníme cíle dle potřeb a aktuální situace klienta.
Závěr spolupráce a její zhodnocení
V případě dosažení cíle, či změny klientovi situace může dojít k ukončení spolupráce. Důležité je se zeptat, zdali klient odchází s tím, pro co si přišel a jak hodnotí společný čas a práci.
V této fázi můžeme s klientem udělat různé zdvojovací techniky, které mu mohou pomoci ve chvílích, kdy se dostane do slepé uličky. Jednou ze zdrojovacích technik je "Jáma a lano". Klient s problémem si napíše k postavičkám, kdo nebo co mu může pomoci v různých tíživých situacích. Obrázek si ponechá a může z něj čerpat právě v tíživých situacích. Stejně tak si tam může psát i jeho silné dovednosti, vlastnosti - které si uvědomil např. při small talku.
Ke zhodnocení spolupráce můžete používat buď dotazníky, různé pohybové aktivity, karty emocí, atp.
Pro sociální pracovníky se může hodit technika obálky, která napomůže zmapovat všechny důležité oblasti a zároveň bude přehledným materiálem pro práci s klientem.
Více informací o technice: https://skvelilide.cz/metoda-postovni-obalky-v-socialni-praci/
S klienty (dětskými, dospělými) s traumatem se ve své praxi můžete setkávat. Mnohdy trauma vede dítě k určitému způsobu jednání, které pro jeho okolí může být značně nepříjemné a může vést ke konfliktům.
Zkuste se podívat na toto video (cca od 20 minuty), jak můžeme nahlížet na negativní chování a jak můžeme reagovat aniž by to vedlo ke konfliktu.
Kolařík, M. (2006). Interakční psychologický výcvik.
Kolařík, M. (2019). Interakční psychologický výcvik pro praxi.
Mašát, V. (2012). Vybrané postupy sociální práce se skupinou.
Šimanovský, Z. (2012). Hry pomáhají s problémy.
Šimanovský, Z. (2002). Hry pro rozvoj zdravé osobnosti.
- http://pohoda.scio.cz/content/download/napadnik.pdf
- http://www.odyssea.cz/metodiky-osv.php?cast=lekce-osv
- https://www.velkyvuz-sever.cz/downloads/vedeni-rozhovoru-s-ditetem.pdf
- http://neklidne-deti.cz/images/aktivity_vhodne_pro_praci_s_detmi_s_adhd.pdf
- https://cz.pinterest.com/search/pins/?q=Nino%20Chakvetadze&rs=remove&term_meta[]=Nino%7Ctyped&term_meta[]=Chakvetadze%7Ctyped&remove_refine=printable%7Ctyped
- http://www.benepal.cz/files/project_5_file/Poradensky-proces.pdf
Práce se skupinou
Při práci se skupinou můžeme využívat podobnou strukturu jako při práci s jednotlivcem. Do jednotlivých aktivit však bude vstupovat více proměnných, které budou tvořit celkovou skupinovou dynamiku. Budujete důvěru nejen se skupinou, ale členové skupiny si musí vybudovat důvěru i mezi s sebou.
Pro práci se skupinou se mi nevíce osvědčily různé prožitkové hry, které napomáhají k odhození masek a minimalizování kontroly nad svým chováním. Při hře se lidé chovají přirozeně - u dospělých to může trvat déle.
- Na vraha
- aktivita na uvolnění
- Pravidla:
- Na začátku se tajně určí, kdo je vrah (klienti si zavřou oči a pracovník "vraha" poklepe na rameno, nebo pomocí lístečků). Vrah zabíjí tak, že na někoho mrkne (jedním okem nebo oběma - to je třeba před hrou jasně určit). Háček je v tom, že vrahova oběť se přitom musí na vraha dívat! Jakmile je někdo tímto způsobem připraven o život, tak zkamení. Jestliže někdo zjistí, kdo je vrah (kromě oběti), tak zvedne ruku, čímž dá najevo, že zná vraha. Poté na něj ukáže, anebo řekne jeho jméno.
- Nikdo kromě vraha nesmí při hře na nikoho mrknout! Jestli má potřebu si mrknou, je nejlepší když se podívá do stropu a pak zamrká - nedojde tak k nepřehlednostem ve hře.
- Fix a klíč
- rozpoznání některých povahových rysů u jedinců ve skupině, podpora soustředění, rozproudění dynamiky ve skupině
- Pravidla: Klienty posadíme do kruhu. Při této hře se používají čtyři slova: fix, klíč, na, co. Pracovník drží v rukou klíč a fix, jako jediný po celou dobu hry ví, co je v kruhu posíláno za předměty ( i přesto, že jej ostatní drželi v rukou). Pracovník se otočí na klienta po své pravici a řekne mu "Na", klient se zeptá "Co?" a pracovník řekne "klíč" - v tu chvíli předává klíč do rukou klienta a ten stejným způsobem pokračuje se sousedem, kterého má po své pravici. Ale klient neví, co drží v rukou, proto poté, co se ho soused zeptá "Co?", tak se klient obrátí na pracovníka a zeptá se rovněž "Co?", pracovník řekne klíč a klient sdělení předá svému sousedovi společně s klíčem. Takto to jde pořád dokola. Ve chvíli kdy pracovník na jednu stranu vyšle klíč, tak zároveň na druhou stranu pošle i fix. A vše probíhá stejným způsobem. Správně provedená hra končí tím, že pracovník má předměty v opačné ruce, než na začátku.
- Znamení
- Pomůcky: papíry, balící papír, papír se znameními
- Motivace: Zeptáme se žáků, zdali všichni vědí, co jsou za znamení horoskopu. Pokud někdo nebude vědět, tak jej požádáme, aby se přišel podívat do tabulky a vyhledal si ho, avšak ať ho nikomu neříká.
- Instrukce: Poté zadáme žákům úkol, že mají pantomimou předvést svoje znamení a navzájem vytvořit skupinky. Může se stát, že někdo bude sám, ale to vůbec nevadí. Jejich dalším úkolem se potom bude rozřadit do skupin podle živlů. Díky tomu nám vzniknou čtyři skupinky. Tyto skupinky pak mají za úkol na papír napsat, co mají společného – jaké vlastnosti (kladné/záporné), zájmy, atd.
- Reflexe: Co jste se dozvěděli nového? Existují pojící prvky mezi lidmi? Mohou být zároveň odlišní? Co to znamená pro vaši třídu?
Aktivity, kterými je možné vysvětlit téma komunikačních bariér, či naladit klienta na spolupráci ve stylu, že máme všichni různé indispozice. Zároveň i aktivita týkající se pomluv - jako další komunikační bariéry.
- Zoo
- Pomůcky: Tyčinky (slané, atp.)
- Průběh: Klienta požádáme, aby si vložil tyčinku do úst (část) a zkusil o sobě říct tři informace, kterého nás představí. Podobně to uděláme i my. Snažíme se hádat, co klient říká. Dále pak pokračujeme v tématu týkajících se bariér, různých indispozic atp.
- Tichá pošta - pantomimou
- Klienti se rozdělí do několika skupin (klidně může být jen jedno) a stoupnou si do zástupu. Poslednímu z nich pracovník pošeptá věc, kterou má předvést. Tento klient poté poklepe na rameno na osobu před ním, která se k němu otočí, a právě tomuto člověku věc pantomimou předvádí. Hádající klient nemluví, pouze pokud si myslí, že uhádl, zvedne ruku nebo jinak naznačí, že uhádl. Tímto přebírá štafetu a stejnou věc předvádí další osobě v řadě stejným systémem. Takto se pokračuje až na konec (začátek zástupu). Poslední (první) klient pak předvede a nahlas poví, co si myslí, že to je.
- Následně vedeme diskuzi, co jim tato aktivita připomíná v běžném životě. Hovoříme o pomluvách, k čemu to vede v komunikaci a hledáme nástroje, jak se jim vyhnout.
Sebereflexe
Relfexe a sebereflexe je velmi důležitá pro náš osobní rozvoj. Je dobré umět uznat své kvality, ale i své nedostatky a při práci s klienty se případně za svoji chybu omluvit.
Vaším úkolem se statusem "odevzdej" bude napsat ZÁVĚREČNOU PRÁCI:
- Z praxe v zařízeních
- Z úkolů v interaktivní osnově
Sebereflexe z praxe
Každému zařízení budete věnovat jednu část. Sebereflexe z praxe bude mít min. 1800 znaků (max. 3600). V sebereflexi se budete dotýkat těchto oblastí:
- já na začátku semestru po sdělení požadavků
- já v době příprav na setkání
- já vs. skupina
- já v době setkání
- já po setkání
Budete reflektovat svoje pocity, dojmy, samotnou práci. Zkuste se vyhnout obecnostem, ale opravdu popsat to - jak jste se cítili a jak se vám pracovalo.
Reflexe úkolů
- Ideální sociální pracovník
- Zdroje
- Pozitivní vztah - navrhněte
- K zamyšlení
Jednotlivé úkoly si vyzkoušejte na sobě. Zkuste reflektovat, co vám jednotlivé úkoly daly. Jaká vnímáte jejich pozitiva, negativa při práci s klientem. Zamyslete se nad užitečností/přínosem jednotlivých úkolů pro vás jako budoucí sociální pracovníky/pedagogy.
Celá reflexe bude mít max. 1800. znaků.
Závěrečnou práci (sebereflexe a reflexe) pište do jednoho dokumentu. Závěrečná práce musí obsahovat:
- 1 strana – Úvodní informace (název práce, jméno a učo autora, jméno vyučujícího seminární skupiny, datum).
- 2. strana - úvod - krátký teoretický popis zařízení a klientely s využitím zákona o soc. službách a jiné literatury
- 3 strana (normostrany: písmo 12; Times New Roman; řádkování 1,5; okraje 2,5; zarovnání do bloku; 1800 znaků na stranu atd.). - reflexe úkolů
- 4-5 strana (normostrany: písmo 12; Times New Roman; řádkování 1,5; okraje 2,5; zarovnání do bloku; 1800 znaků na stranu atd.). - sebereflexe ze zařízení (min. 1800 znaků - max 3600 znaků)
- 6. (dle potřeby) - fotografie, potvrzení
- 7 strana - shrnutí (max. 15 řádků).
- 8. strana - použité zdroje
- ODEVZDÁVEJTE DO 30.11.2023
Další metody
Supermarket
- aktivita se týká zlepšování dovednosti - tedy toho na čem chceme s klientem pracovat, kde se necítí ještě úplně dobře a je třeba ho v dané věci podpořit (minimalizovat jeho problém).
- Aktivita je o imaginaci, ale zároveň přípravě SP. Je třeba mít připravené karty s různými dovednostmi, vlastnostmi, které má klient získat, aby dokázal minimalizovat nepříznivou sociální situaci.
Popis aktivity.
- Představte si, že jste v supermarketu. Neplánovali jste nic koupit, jen jste si procházeli mezi regály a zaujoalo vás něco, co by vám mohlo překonat vaše těžkosti. ¨
- Vyberte si kartičky, které vás zaujaly, které vás mohou podpořit v cestě za vaším cílem.
- Jakmile má klient vybráno tak se ptáme:
- Co jste si to všechno koupili?
- Jaké změny u vás díky tomuto nákupu mohou nastat?
- Kdo by si toho všiml?
- Co by vás stálo se naučit takovou dovednost?
Práce s chybou
Aktivita se hodí spíše pro mladší klienty a pro skupinovou práci. Důležitá je po této aktivitě reflexe, tak aby došlo k uvědomění si co je chyba a jakou úlohu má v našem životě.
Popis aktivity
- Klienti stojí v kruhu. Hra se hraje tak, že někdo z kruhu řekne "jedna kachna, dvě nohy, káč-káč.". A klient vedle řekne "dvě kachny, čtyři nohy, káč-káč",... takto se pokračuje po kruhu až se dostaneme zpět ke kachně číslo 1. Pokud klienti udělají chybu, tak se musí začít od začátku.
- Reflexe.
- Jaké to je udělat chybu? Jak jste se cítili? Jak to vnímali ostatní?
- Jak to vypadá v životě, když uděláte chybu? Jak se cítíte? Co na to ostatní?
- Pomohla vám v něčem vaše chyba?
- Cílem je přivést k zamyšlení, že chyby děláme všichni a že je dobré ji chápat jako prostor pro zlepšení a také prostor pro to, abychom si uvědomili, že na vše nemusíme být sami. Umět využít své zdroje a pečovat o sebe.
Formulář rovnováhy a rozhodování
- formulář se dá využít při mapování změny v chování/situace
Reminiscenční terapie
Reminiscence může mít v aktivizačních programech různé podoby. Je vhodná pro seniory, významná je pro klienty trpící demencí - působí na kognitivní funkce.
Vzpomínání je nedílnou součástí stárnutí. Hodnotíme svůj život, smiřujeme se smrtí, vybavujeme si hezké chvíle, atp. Vzpomínání umožňuje seniorům, lidem s demencí se udržovat v jistotě.
Postupová mapa
- umožňuje nám se orientovat a volit postupy v nestandardních situacích
- ve školním prostředí se jedná především o úmrtí (sebevraždy, úrazy, nemoci - krátkodobé i dlouhodobé), situace s erotickým podtextem, únos a ztráta dítěte
- při práci s klientem je možné postupovou mapu využít v krizových situacích, se kterými klient přichází
- umožní se mu lépe zorientovat v dané problematice
- umožní mu si vytvořit vlastní rozvrh, jak se situací bude pracovat
- umožní mu si uvědomit důležité činnosti a méně důležité činnosti
- Pokud nastane jakákoliv nepředvídatelná situace/krizová situace, tak je vždy důležité se snažit zachovat alespoň trošku klid. Je to náročné, protože často se setkáváme s výrazně blikající otázkou v naší hlavě "CO BUDU DĚLAT?!
- Položit si otázky
- Je někdo ohrožen na životě?
- Jak moc závažné to pro mě je?
- Je někdo ohrožen po stránce psychické, fyzické a morální?
- Je ohrožena společnost, bezpečí?
- Je ohrožen majetek?
- a další
- MUSÍM JEDNAT HNED?
- Kdo je situaci účasten?
- aktuálně
- následně (ale i v minulosti v rámci iniciace události)
- přímo a nepřímo
- účast zákona - je situace ošetřena v legislativě?
- Vyjmenovávat varianty postupů
- nejprve si řekneme, co můžeme vše udělat
- dále vyznačujeme varianty komunikace a postupů mezi účastníky
- bývá dobré i ty, které nejdříve zavrhneme
- nejlépe všechny co nás napadnou
- Zavážit možnosti konzultace
- Je možné získat od někoho nezaujatý pohled? Je možné situaci ještě s někým konzultovat? (Zvláště ve školním prostředí)
- Volba kroků
- CO MUSÍME?
- CO MŮŽEME?
- CO NESMÍME?
- CO NEMUSÍME? - ujasnit si proč a jak se zachováme
- Zvážení rizik
- Řešení s sebou nese i očekávání rizik jednotlivých kroků. Je třeba si je pojmenovávat.
- VELKÝM RIZIKEM BÝVÁ POPÍRÁNÍ REALITY.
Online setkávání
- setkávání s klienty v online prostoru má svá pozitiva a úskalí
- při práci s klientem musím brát v potaz:
- MÍRA BEZPEČÍ DOMOVA¨
- ne vždy nám klient může říci všechno, protože prostředí ve kterém se nachází nevykazuje známky dostatečného bezpečí
- KAPACITA - POZORNOST
- je potřeba využít čas maximálně, protože online terapie bývají většinou kratší z důvodu zhoršující se pozornosti
- pro online setkání je důležitý
- náš vztah s klietnem
- zajímavé prostředí - musím je na něco nalákat, více energie na zachycení pozornosti, více energie investovat do příprav
- zdroje dítěte a terapeuta
- vtažení do kontaktu (pro děti 4-9 let)
- akvarijní rybičky (jsme akvarijní rybičky - děláme na sebe různé obličeje)
- zrcadlení - napodobování toho druhého
- zvuky, protahování - formou zrcadlení
- kontakt přes oblíbené věci
Jaká pozitiva a rizika vnímáte u online poradenství?